290 THORSTENSON, CALAMAGROSTIS- OCH CAREX-HYBRIDER. 



Fruktgörnmen. A: jeraförelsevis glest sittande (i genomsnitt 

 140 på 6 cm. blomfäste), ljust gulgröna. B: ytterst tätt sit- 

 tande (i genomsnitt 300 på 6 cm. blomfäste), gröna. AB: något 

 större än hos stamarterna; jemförelsevis glest sittande (i genom- 

 snitt 160 på 6 cm. blomfäste), än gröna, än mörkt gulgröna. — 

 A : tunnväggiga, starkt uppblåsta, med otydliga, äfven i torrt 

 tillstånd jemförelsevis ringa markerade nerver. B: fasta, ej upp- 

 blåsta, äfven i friskt tillstånd med starkt upphöjda, tätt lig- 

 gande nerver. AB: temligen fastväggiga (fullt intermediär ställ- 

 ning), men något svalda, med i friskt tillstånd föga markerade, 

 i torrt tydligt upphöjda, tätt liggande nerver. — A: runda, 

 elliptiska eller ovala, knappt kantiga, nästan raka. B: äggrundt 

 lancettlika, trubbkantiga, med starkt kutböjd öfversida. AB: 

 äggrundt lancettlika, svagt kantiga, med otydligt, någon gång 

 tydligt kutböjd öfversida. — A: oftast omsider rätt utstående. 

 B: slutligen rakt utstående eller tillbakaböjda. AB: städse 

 upprätt utstående. — A: tvärt sammandragna till sprötet, som 

 är af halfva fruktgömmets längd. B: temligen skarpt afsmal- 

 nande mot sprötet, som är af fruktgömmets längd. AB: skarpt 

 afsmalnande mot sprötet, som vanligen är af fruktgömmets längd. 

 — A: spröt med korta, temligen veka, lätt bortvissnande uddar. 

 B: spröt med långa, stickande styfva och qvarsittande uddar. 

 AB: spröt med långa, temligen styfva, ej förvissnande, men vid 

 torkning bleknande uddar. 



Nöt. A: kort, omvändt äggformig. B: kort, vanligen oval. 

 AB: mer utdragen, mot spetsen något vidgad — der den, ehuru 

 tom, någon enda gång är utvecklad. 



Vid första anblicken påminner växten — tack vare de 

 platta bladen samt de lutande axen med sina långa fruktgöm- 

 messpröt och spetsiga skärmfjäll — mera om C. Pseudocyperus 

 än om C. ampullacea. Hvad som emellertid redan på afstånd 

 skiljer hvarje exemplar af hybriden från C. Pseud., är den förras 

 mörkare grönska. Snart faller äfven i ögonen dess utdragna, 

 böjda stråtopp med de oftast långa, smala, slaka, något åtskilda 

 axen, i motsats till det hos C. Ps. vanligen kappraka strået 



