ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 5. 339 



kunde uppstå antingen 1 : 8 eller 3 : 8 (=1 : 6) diklornaftalin, men 

 den förre är känd. (Erdmann oct Kirchhoff, Ann. 247, 366). 



1:7 C 10 H 6 CI, — Cleve, 1878 (Öfvers. N:o 2, p. 34). 

 Spt. 61,5° (62,5° Armstrong). 



Bevis: erhålles af nitro-/?-sulfonsyra (Cleve) af a-nitro- 

 naftalin (Palivler, Öfvers. 1887, 733) är således ett a-ß-derivat. 

 Erhålles af para-klorfenyl-parakonsyra, som vid destillation ger 

 2 : 8 klornaftol, hvilken kan förvandlas till 2 : 8 (= 1 : 7) diklor- 

 naftalin (Erdmann och Kirchhoff, Ann. 247, 366). 



Ger vid sulfonering en diklorsulfonsyra, hvars klorid smälter 

 vid 118° (Armstrong). 



1:8 C 10 H 6 C1 2 — Atterberg, 1876 (Öfvers. N:o 10, p. 7; 

 1877 N:o 4, p. 11). Spt. 88° (Cleve). 



Bevis: 1:5 diklornaftalin ger vid nitrering en nitro 1:5 

 diklornaftalin, som genom reduktion ger a-amido-a-klornaftalin, 

 hvaraf denna klornaftalin kan erhållas. Således antingen 1 : 4 

 eller 1 : 8 diklornaftalin, men den förra är känd (Atterberg). 



2 : 3 C 10 H 6 C1 2 — Leeds och Everhart, 1880 (Widman, 

 Öfvers. 1882, N:o 6, p. 3. — Armstrong och Wynne, Proceed. 

 Ch. Soc. 1890, N:o 84, p. 83). Spt. 120°. 



Bevis: erhålles genom reduktion af 1:2:3 triklornaftalin. 

 Då 1 : 2 och 1 : 3 diklornaftalin äro bekanta, kan denna vara 

 blott 2 : 3 (Armstrong). 



2:6 C 10 H 6 C1 2 — Cleve, 1876 (Öfvers. N:o 7, p. 36). 

 Spt. 136°. 



Bevis: erhålles af disulfonsyra, som innehåller åtminstone 

 en S0 3 H i ß, ger vid oxidation monoklorftalsyra (Alen, Öfvers. 

 1881 N:o 9, 10). Heteonukleala diklornaftaliner med en ß- 

 kloratom kunna vara 2 : 5 (känd spt. 48°), 2 : 8 (känd spt. 

 61,5°), 2 : 7 (känd spt. 114°) och slutligen 2 : 6. 



2 : 7 C 10 H 6 C1 2 — Cleve, 1876 (Öfvers. N:o 7, 36). Spt. 

 114°. 



Bevis: bildas af disulfonsyra, som innehåller åtminstone en 

 SO3H i /i-ställning, ger vid oxidation monoklorftalsyra (Alen, 



