362 ENESTRÖM, ETT PROBLEM INOM TEORIEN FÖR PENSIONSKASSOR. 



närmaste konstant, samt alla de utexaminerade äga omedelbart 

 rätt att inträda i yrkets utöfning. Stundom äro dock de direkta 

 observationerna öfver antalet nyinträdande tjänstemän oanvänd- 

 bara, t. ex. i det fall att ett större antal tjänster nyligen in- 

 rättats; i detta fall kan man tydligen icke af uppgifterna för 

 den närmast föregående tiden draga några slutsatser' om antalet 

 framdeles inträdande tjänstemän. Den närmast till hands liggande 

 utvägen vore då att utgå från antalet befintliga tjänstemän, 

 undersöka huru många bland dessa under loppet af ett år an- 

 tagligen afgå dels genom dödsfall dels på grund af uppnådd 

 pensionsålder, och ersätta dessa afgångna med ett lika stort 

 antal personer af medelinträdesåldern, samt fortgå på detta sätt, 

 till dess antalet nyinträdande visar sig blifva tillnärmelsevis 

 konstant. Då emellertid detta tillvägagående är mycket be- 

 svärligt och tidsödande, är det rådligt att i det nu exempelvis 

 anförda fallet antingen välja något annat sätt för pensionerings- 

 kostnadens beräkning eller också söka utfinna en metod, hvari- 

 genom man lätt kan bestämma medeltalet årligen tillkommande 

 tjänstemän. 



En sådan metod har blifvit angifven af prof. A. Lindstedt 

 i den utredning af Civilstatens pensionsinrättnings ställning, 

 hvilken han för tre år sedan utförde. 1 ) Denna metod förut- 

 sätter, att antalet tjänstebefattningar och antalet årligen in- 

 trädande tjänstemän äfvensom medelinträdes- och medelpensions- 

 älder äro tillnärmelsevis konstanta, samt att man känner dels 

 dessa konstanta storheter, dels antalet befintliga tjänstemän inom 

 hvarje åldersklass, dels slutligen den dödlighetslag, som gäller 

 för tjänstemännen. Herr Lindstedts metod är i korthet föl- 

 jande. 2 ) 



Vi beteckna med A det konstanta antalet tjänstebefatt- 

 ningar och med t det sökta antalet årligen inträdande tjänste- 



') Utredningen är tryckt 1891 (4:o, 73 sid.) men saknar titel. 



2 ) Lindstedt, nyss anförda utredning, sid. 9 — 11. — De i följande framställ- 

 ning anväuda beteckningarna skilja sig i flere fall från de af herr Lindstedt 

 begagnade, liksom framställningens form något afviker från den af honom 

 valda. 



