ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 9 3, N:0 5. 371 



Vore åter inträdesåldern 35 år, skulle värdet af t" blifva 



3,795 • 79 ,645 _, A ^ 

 2,074,379 - i4i) ' 71 ' 



För en inträdesålder af 34 x / 2 år bör man således kunna sätta 



141,25 + 145,7 1 .. , 



t = -r - — = 143 . 



Enligt den kalkyl, herr Lindstedt utfört med tillhjälp af ekv. 

 (1), blir däremot 



t[ = 139 . 



Då herr Lindstedt verkställt en motsvarande beräkning 

 för ,u = 67, har jag äfven för detta fall velat jämföra de båda 

 värdena t' och t", och med tillhjälp af ekv. (2) fått 

 ., 134,72 + 138,73 ,'_ 



t = g = 13<, 



under det att herr Lindstedt erhållit 



t' = 130. 



Skiljaktigheterna mellan t' och t" äro således i nu behand- 

 lade fall ej synnerligen stora, men i alla händelser kan det vara 

 af intresse att söka afgöra, hvilketdera värdet bör anses vara 

 det bästa. Härvid ställer sig dock saken olika, allteftersom man 

 betraktar frågan ur rent statistisk eller ur pensionskasseteoretisk 

 synpunkt. 



Betraktar man frågan rent statistiskt, är utan tvifvel t" att 

 föredraga framför t'. Såsom förut framhållits, är nämligen t" 

 det gränsvärde, h vartill antalet årligen inträdande tjänstemän 

 alltmer närmar sig, och då detta närmande sker medelst fort- 

 satta oscillationer med aftagande amplitud. blir t" äfven ett 

 medelvärde mellan de växlande antalen årligen inträdande tjänste- 

 män. 



Däremot är t' hufvudsakligen beroende af förhållandena under 

 den närmaste tiden, hvilket framgår däraf, att vid formelns här- 

 ledning h varje 2-värde dividerats med 1,03 5, upphöjdt till ord- 

 ningstalet för det räkenskapsår, för hvilket det gäller, hvadan 



