ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 6. 399 



erhåller man på vanligt sätt för bestämmande af a , a 1: a 2 ^e 

 tre ekvationerna 



A r = 5a + 10a 2 , 



B r = lOctj , 



C r = 10a ft + 34a., 



hvadan 



17 A r —hC r 





35 



B r 





10 



5 



C r - 



-2A r 



14 



och således 



,-l , _17A r —5C,.B r , C,. — 2A r 2 



(O) U r + 2 + n— 35 TfJ 14 U ' 



För den mellersta abskissan r + 2 är n = 0, och det ut- 

 jämnade värdet af talet u r + 2 blir således enligt det föregående 



_ UAr—bC r 



= H «r + 2 + M Or + 3 + M r + i) — & (>r + 4 + W,.) 



= w,. + 2 — i z Jht r . 



Härur erhålles ekv. (3) omedelbart genom att i stället för r 

 sätta x — 2. 



Vill man verkställa en utjämning i rent statistiskt syfte, 

 d. v. s. eliminera inverkan af tillfälliga observationsfel eller 

 störande orsaker, så är tydligen den nu härledda formeln af 

 föga värde, så vida man ej genom en särskild undersökning 

 funnit, att den är för i fråga varande fall lämplig. l ) En verk- 

 ligt statistisk utjämning kan nämligen ej utföras, utan att man 

 på förhand känner vissa statistiska data, på hvilka en sådan 

 utjämning kan grundas, och den här i fråga varande formeln är 



') Jfr Blaschk.es uttalande, auf. st. sid. 86: »Werden die Ebnungsmethoden 

 ohne allen Bezug auf die vorausgehende Erfahrung gebraucht, dann sinken 

 sie zum mechanischen Hilfsmittel und bleiben für die Wissenschaft ohne 

 Wert.» 



