421 



Ofversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1893. N:o 7. 



Stockholm. 



En undersökning inom theorien för de elektriska / 

 strömmarne. ) ' 



Af A. V. Bäcklund. 



[Meddeladt den 13 September 1893.] 



I fall, såsom jag antagit i den uppsats, som jag förut publi- 

 cerat under ofvanstående rubrik, jorden är magnetisk därför att 

 såväl dess athmosferiska partiklar som ock partiklarne i jordens 

 inre omkretsas af elektriska strömmar och af dessa strömmar alla 

 de senare, de i jordens inre, framgå i det närmaste i samma rikt- 

 ning, så är för det första klart, att åtskilliga af de punkter $, af 

 hvilka en jordpartikel består, skola hafva en rotatorisk rörelse om- 

 kring partikelns magnetiska axel. Ty en partikels magnetiska 

 axel är linien, som går genom partikelns tyngdpunkt vinkelrät mot 

 planet för strömmen kring partikeln och enligt noten till n:o 34 

 i min afhandling »Zur Wellentheorie gasartiger Mittel» i B. 34 

 af Mathematische Annalen bekomma partiklarne inne i en ström- 

 bana en jemnt fortskridande förflyttning (utan acceleration) i 

 den riktning, i hvilken de förtätade vågorna framgå. Hvarje 

 elektrisk ström i en ledare anser jag fortfarande bero därpå, att 

 en skara förtunnade och en annan skara förtätade (ether-) vågor 

 framgå genom ledaren i hvarandra motsatta riktningar. 



Men dä nu härtill kommer, att de krafter, som de små 

 ovalströmmarne kring partiklarne utöfva på hvarandra, förbinda 

 partiklar, som hafva samma magnetiska axel, mera fast med 



') Fortsättning från Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1893, N:o 1. 



