ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 7. 479 



inverka på medelvattenhöjderna i Stockholm och vid Sandhamn. 

 Man vet af gjorda iakttagelser att vattenståndet vid Brandals 

 sund i Söderteljeviken kan vara ända till 0,3 meter högre än 

 samtidigt i Södertelje. En derstädes på Mälaresidan gjord iakt- 

 tagelse förtjenar i sammanhang härmed att omnämnas, den näm- 

 ligen, att så snart vid lugnt väder en norr ifrån kommande ång- 

 båt gått in i Lina sundet, börjar vattenytan vid slussen att 

 något sjunka. 



Full kännedom af Östersjöns samtida vattenstånd på olika 

 ställen utefter dess kuster erhålles först efter en längre tids 

 iakttagelser a de sjelfverkande peglar, hvilka derstädes numera 

 finnas. Dessa iakttagelser, hvilka ingå till Nautisk Meteorolo- 

 giska Byrån, hvarifrån ett offentliggörande deraf kan vara att 

 förvänta, böra blifva mycket upplysande, alldenstund peglarnes 

 höjdlägen äro genom precisionsafvägningar kända och hänförda 

 till den i Stockholm befintliga normalhöjdpunkten. 



Nu föreliggande fråga, som af d:r L. Holmström fått sitt 

 rätta namn, »strandliniens förskjutning» är icke ny utan ganska 

 gammal, ty redan E. Svedenborg har, för att icke tala om 

 Urban Hjärne, skrifvit derom 1719 i en drottning Ulrika Eleo- 

 nora tillegnad af handling: »Om vatnens högd och förra werldens 

 starcka ebb och flod». Sedan dess hafva mer än sjuttio af- 

 handlingar om samma sak skådat dagens ljus. 



Mälarens vattenstånd hafva, synnerligast på senare tider, 

 äfven ådragit sig en viss uppmärksamhet, och alldenstund jag, 

 till följd af min tjenst, behöft dermed sysselsätta mig, torde, 

 såsom en afslutning af det ofvan anförda, äfven derom böra 

 yttras några ord. 



Man har antagit, hvilket Erdmann framhåller i »Sveriges 

 quartära bildningar», att i Mälarens vestra och norra vikar 

 skulle medelvattenståndet vara 0,45 meter högre än det i Stock- 

 holm, hvilket åter antagits ligga 0,3 meter högre än Saltsjöns. 



