ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 3, N:0 7. 483 



sammans lefvat A år, sedan de fyllt 15 år och innan de upp- 



A 

 nått 70 år, så blir -^ medeltalet genomlefda år inom den nämda 



åldern. Vet man nu vidare, att värdet af en arbetsför persons 

 årliga arbetsprodukt, sedan kostnaden för hans eget uppehälle 

 blifvit frånräknad, utgör i genomsnitt k kronor, så borde 



k ± 



kunna betraktas som uttryck för den lefvande kraft, en individ 



inom det ifrågavarande landet skulle utveckla, i fall mortaliteten 



ej underginge någon förändring; vore dessutom befolkningen 



stationär, skulle nämda storhet också kunna betraktas som ett 



relativt mått för hela den lefvande kraften inom landet. Finge 



man ytterligare antaga, att i allmänhet kvantiteten k är ungefär 



A 

 lika stor för alla länder, så skulle man kunna använda ,'-=-., såsom 



F 



ett relativt mått på vitaliteten i den ofvan angifna social- 

 politiska betydelsen. 



Vid en närmare undersökning finner man emellertid, att det 

 nu angifna måttet af två skäl icke kan anses fullt tillfreds- 

 ställande. Dels måste nämligen en del af den arbetsprodukt, 

 som den arbetsföra befolkningen åstadkommer, användas för den 

 icke arbetsföra befolkningens uppehälle; dels kan storheten kA 

 icke anses såsom ett exakt mått på den lefvande kraft, en 

 generation af F personer utvecklar inom fäderneslandet, enär på 

 grund af emigrationen en del af de A åren tillbringas utom 

 landets gränser, och arbetsprodukten under denna tid icke kommer 

 landet till godo. Betecknar man med A antalet år, hvilka de 

 F personerna såsom arbetsföra tillbringa inom fäderneslandet, 



A 



bör man således först i uttrycket k . -= ersätta A med A; vidare 



bör man från storheten k . -^ subtrahera värdet af det under- 



F 



håll, som måste utgå till de F personerna under den tid, då de 



ej äro arbetsföra. Betecknar man med u medelunderhållskost- 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1893. Arg. 50. N:o 7. 5 



