ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 7. 485 



beräkningen däraf tager hänsyn blott till de år, som genomlefvas 

 inom landet; kalla vi denna storhet M , och beteckna vi med 



]4 



M x storheten -^ , erhålla vi ekvationen 



V=(k + u)M 1 —uM (2) 



där de olika talen hafva följande betydelse: 



V = vitaliteten ur socialpolitisk synpunkt; 



k = det årliga medelarbetsöfverskottet för en arbetsför person; 



u = den årliga medel understödskostnaden för en icke arbetsför 



person ; 

 M x =det antal år, ett nyfödt barn i medeltal har att genom- 



lefva inom fäderneslandet i åldern 15 — 70 år, om mortalitets- 



och emigrationsförhållandena ej undergå någon förändring. 

 iW = medellifslängden vid födelsen, om hänsyn tages blott till 



de år, som genomlefvas inom fäderneslandet. 

 För att kunna använda denna formel måste man bestämma 

 storheterna &, u, M x och M . De två sista storheterna kunna 

 erhållas, om man för hvarje ålder känner sannolikheten att dö 

 eller emigrera inom ett år. Man kan då utgå från 100,000 

 lefvande födda och därur sukcessivt beräkna antalet inom landet 

 kvarlefvande personer i olika åldrar. Med ledning af den sålunda 

 erhållna tabellen beräknar man på vanligt sätt hela antalet år 

 att kvarlefva inom landet och antalet år att kvarlefva inom 

 landet i åldern 15 — 70 år, samt dividerar båda dessa tal med 

 100,000. 



Mera direkt kan man erhålla den nu ifrågavarande tabellen, 

 om man känner antalet inom olika ettårsklasser befintliga personer 

 vid två folkräkningar och antalet årligen födda barn under tiden 

 mellan folkräkningarna. Låtom oss t. ex. antaga, att frågan gäller 

 vitaliteten med hänsyn till decenniet 1881—1890, och att vid 

 1880 års slut funnos L x personer i ålder x/a +'1, vid 1890 års 

 slut L' x personer i samma ålder, samt att under åren 1881, 

 1882,... 1890 föddes i ordning F u F 2 ,..., F w barn. 



