494 ENESTRÖM, VITALITETEN INOM EN HEL BEFOLKNING. 



För att erhålla värdena af M x och M behöfver man i en- 

 lighet med det föregånde blott summera talen i kol. 3 af tab. 3 

 dels från och med x = 15 till och med x = 69, dels frän och 

 med x = till och med x = 104, samt dividera dessa summor 

 med 100,000. Då nu de nämnda summorna befinnas vara i 

 ordning 2,414,795 och 3,824,405, blir alltså 



M 1 =24-io och M = 38-24 

 hvadan 



V ={k + u)U-\o — u. 38-24 = 24-isÄ; — 14-Ö9M. 



Det återstår ännu att bestämma värdena för k och u. För 

 detta ändamål skulle man kunna draga nytta af de undersök- 

 ningar angående menniskans ekonomiska värde, hvilka af flere 

 författare blifvit utförda. Så skulle t. ex. enligt Becker för 

 en tysk arbetare värdet af k kunna sättas ungefär lika med 

 200 mark, l ) och enligt WlTTSTElN skulle man likaledes för en 

 arbetare kunna sätta u = 450 mark. 2 ) Då emellertid några 

 verkligt tillförlitliga data för bestämmande särskildt af storheten 

 k ännu icke föreligga, har jag afstått från försöket att för V 

 erhålla ett absolut tal. Om inan får antaga, att i allmänhet 

 storheterna k och u äro ungefär lika stora för alla land, så är 

 ett sådant försök icke häller alldeles oundgängligt för här ifråga- 

 varande undersökning. Vill man nämligen med ledning af den 

 nu angifna metoden jämföra vitaliteten inom något annat land 

 med vitaliteten inom Sverige, har man att beräkna storheterna 

 M x och M ; visar det sig därvid, att för endera landet båda 

 kvantiteterna äro ungefär lika stora, kan man betrakta båda 

 folken såsom ungefär lika lifskraftiga. Eljes är det folket lifs- 

 kraftigare där M x är större, åtminstone såvida ej samtidigt 

 äfven M — M x är proportionsvis mycket stort. 



') Jfr A. N. KjiER, Om menneskets ßkonomiske vcerdi (Stats0konomisk tids- 

 skrift [Christiania] 1892, sid. 35). 



2 ) Wittstein, anf. arb. sid. 49 — 53. — ■ PJgentligen motsvarar enligt Wittstein 

 den angifna summan understödskostnaden för en arbetsför man. 



