572 BLAOIN, OM OXIDATION AF AZ1MIDOTOLUOL. 



och andra l ) blifvit utförligt studerade. Det har ock, som be- 

 kant, lyckats att framställa modersubstanserna sjelfva, nämligen 

 (1.2. 5)- och (1.2. 4)-triazol. Derivat af de bägge andra tri- 

 azolkärnorna, (1.3. 4) och (1.2. o), äro däremot ännu okända. 

 Man känner emellertid föreningar, som stå nära (1.2. 3)-tri- 

 azol föreningarna, nämligen de länge bekanta s. k. azimidoföre- 

 ningarna, hvilka, som bekant, bildas genom inverkan af salpeter- 

 syrlighet pä aromatiska ortodiaminer. Dessa stå, till (1.2. 3)- 

 triazol föreningarna i samma förhållande som t. ex. naftalin till 

 benzol eller kinolin till pyridin; detta dock under den förutsätt- 

 ningen, att azimidoföreningarna ega den af Kekulé uppstälda 

 formeln, 2 ) 



—C 



I II / N 

 -C\/C — NH 



—C 

 och icke den af P. Griess föreslagna, 3 ) 



—C 



— C^ /C\ 



,y\ ^ 



NH, 



-C 



MV. 



X 



d. v. s. att den sekundära kväfveatomen står direkt bunden vid 

 en kolatom i >benzolkärnan» och ej skild från den samma. 



P. Griess kom genom sina undersökningar öfver azimido- 

 benzoesyrorna till det resultat, att azimidoföreningarna ej kunna 

 hafva den af Kekulé för dem uppstälda formeln, utan måste 

 ega den af honom antagna. Han har nämligen ur de bägge 

 isomera nitrouramidobenzoesyrorna, 



') Karl Auwers & Victor Meyer, Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXI, 2806 

 (1888); E. Bamberger & J. Louenzen, Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXV, 

 3542 (1892); O. Vidman, »Ueber asymmetrische, secundäre Phenylhydrazine?, 

 Nova Acta Reg. Soc. Sc. Ups. Ser. III, 1893. 



2 ) Lehrbuch d. org. Chemie II, 739. 



3 ) Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XV, 1878 (1882). 



