ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 93, N: O 9. 587 



ligga vid 208 — 209° C. vid 742 ram. bar. ti\; denna bestämning 

 är emellertid att uppfatta såsom blott approximativ. 



Kvicksilfverf öreningen, C 2 B 2 N 3 HgCl, erhölls genom tillsats 

 af kvicksilfverkloridlösning till en ganska utspädd vattenlösning 

 af triazolen såsom ett tungt hvitt pulver, som befans vara i 

 vatten ytterst svårlösligt; af saltsyra åter löses det lätt. 



Analys: 



0,0831 g aftog ej i vigt i exsickator öfver svafvelsyra och 

 gaf efter glödgning med kalk 0,0404 g AgCl (motsv. 0,0999 

 g Cl). 



Beräknadt Funnet, 



für C 2 H 2 N 3 HgCl. 



Cl 11,7 12,0. 



(l)-Benzoyl-(l . 2 . 3)-triazoI. 



HC— N 



I! II 

 HC N 



\/ 

 N— CO.C 6 H 5 . 



0,5 g triazol löstes i 8 ccm. vatten och 3 ccm. 10-procentig 

 natronlut, hvarpå tillsattes 1 g benzoylklorid. Blandningen skaka- 

 des dugtigt, hvarvid en klibbig, af benzoylklorid starkt luktande 

 kropp afskilde sig i ärtstora bollar. Den utpressades så mycket 

 som möjligt från benzoylklorid, och kvarvarande benzoylklorid 

 bortskaffades genom behandling med litet kall eter. För full- 

 ständig rening omkristalliserades återstoden ur eter. 



Analyser: 



1. 0,1666 g förbrändes i syrgas och gaf 0,38io g C0 2 



(motSV. 0,10391 g C) Och 0,0652 g H,0 (motSV. 0,00724 g H). 



2. 0,1085 g förbrändes med kopparoxid och gaf 22,9 ccm. 

 N-gas, mätt öfver koncentrerad kalilut vid 740,5 mm. bar. tr. 

 och 16,2° C. 



