ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 3, NtO 9. 647 



framför resultatet af den metod, hvilken i denna uppsats inled- 

 ningsvis omnämts. Vill man hafva en fullt exakt fördelning, 

 finnes utan tvifvel intet annat sätt, än att direkt — d. v. s. ge- 

 nom insamlande af fullt detaljerade primäruppgifter och deras 

 bearbetande — verkställa fördelningen. 



Ehuru den nu verkställda undersökningen utförts i rent 

 statistiskt syfte, torde det icke kunna anses olämpligt att här be- 

 röra den frågan, i livad mån resultaten af försäkringstekniska be- 

 räkningar, grundade på olika metoder för åldersfördelningen, kunna 

 skilja sig från hvarandra. För att i det ofvan behandlade speciella 

 fallet erhålla ett svar på denna fråga har jag beräknat kapital- 

 värdet af rätten till en pension å 50 kronor för de här ifråga- 

 varande gifta kvinnorna, under förutsättning, att det utaf arbetare- 

 försäkringskomitén framlagda förslaget börjat tillämpas vid 1890 

 års slut, och funnit, att detta kapitalvärde skulle i rundt tal ut- 

 göra 24,025,000 kronor. Vid denna beräkning hafva naturligtvis 

 de mer än 55-åriga kvinnorna i enlighet med komiténs förslag 

 ansetts uteslutna från pensionsrätten. För att erhålla den extra 

 kostnaden för hustrupensioneringen bör man emellertid från den 

 ofvan beräknade summan afdraga 5 %, enär enligt komiténs an- 

 tagande 5 % af de gifta kvinnorna innehafva försäkringspliktig 

 anställning och således själfva erlägga behöriga pensionsafgifter. 

 Den extra kostnaden för en hustrupension å 50 kronor åt de vid 

 1890 års slut befintliga gifta kvinnorna skulle således enligt min 

 åldersfördelningsmetod blifva 22,825,000 kronor. Då å andra 

 sidan den extra kostnaden enligt komiténs beräkning borde ut- 

 göra 24,635,000 kronor, så skulle häraf följa, att enligt min be- 

 räkning kostnaden för hustrupensioneringen blefve 1,810,000 kronor 

 eller nära 8 % lägre än enligt komiténs beräkning. Emellertid blir 

 differensen mellan de båda kostnadsberäkningarna i verkligheten 

 något mindre; komitén har nämligen upptagit såsom pensions- 

 berättigade äfven hustrur i åldern 53 — 55 år. Då nu dessa 

 hustrur nödvändigt måste anses vara gifta med män öfver 55 års 

 ålder, enär i annat fall 6,183 män under 55 års ålder skulle 

 blifva försedda med två hustrur, och då hustrurna till de män, 



