No. 7] ARKÆOLOGISKE UNDERSØGELSER I 19C0. 5 



at tvivlsmaalet ikke synes at kunne løses herved. Heller ikke er 

 linjerne med hensyn til dybde og bredde og kanterne væsentlig 

 forskjellig fra elgfigurens; ved de fleste større og tydelige figurer 

 er tversnittets dimensioner næsten nøiagtig de samme. At disse 

 figurer skal antyde ren er vel utvivlsomt, — muligens hjort. Den 

 enkelte figur længst til venstre minder om renflokkenes „vagtsemle". 



Angaaende linjernes tilvirkning smaade i det haarde graastens- 

 berg er det naturligvis vanskeligt at udtale noget bestemt. Efter 

 min formening er de fremkommet ved gnidning med en haardere 

 stenart, — hvad deres jevne, i profil halvrunde a form og afrundede 

 sidekanter synes at bekræfte — , og er dette tilfældet maatte vel 

 muligens rester af det anvendte arbejdsmateriale kunne være at 

 rinde nedenfor i de til svaberget stødende jordlag. Nogen under- 

 søgelse i denne henseende tillod tiden mig ikke. 



Spørgsmaalet om, i hvilken hensigt dette vistnok møjsomme- 

 lige arbejde har været udført, vil det ligeledes være ønskeligt at 

 yttre nogen formening om. De i sædvanlige helleristninger saa 

 almindeligt forekommende skibsfigurer mangler her ganske. Tanken 

 om nogen bedrift paa sjøen er altsaa ikke søgt gjengivet. Skulde 

 her eller i nærheden have været vejdestedet for en periodisk driv- 

 jagt fremover halvøen og figurerne være indristet i en eller anden 

 betydning i forbindelse hermed? 



At specielt stenaldersfolket har levet og færdes i disse trakter 

 i forholdsvis stor mængde, bevises ved antallet af sten- og flinte- 

 sager, der fra disse egne til dato er indkommet til samlingerne. 

 At det ikke er meget større, skyldes vistnok væsentlig uvidenhed 

 og ligegyldighed af vedk. findere. 



Under et ophold paa Eidsøren fik jeg opspurgt en „flintedolk", 

 som skulde være funden paa Toven, den øverste gaard paa ejdet, 

 men den var i en skolelærers besiddelse og var ikke til at erhverve 

 for samlingen. Dens konturrids vedligger. Derimod var jeg saa 

 heldig at faa indkjøbt en øxe af sten med rundt skafthul, temmelig 

 slidt og forvittret, fundet i myren — ligeledes paa Toven. 



Molde 9—3—1901. 



