I Glomen eller Glomsfjorden (Glomfjorden paa Nissens kart), 

 en fjord, som gaar ind mod østsydøst mod den nordlige del af 

 Svartisen, anga ves at forekomme „forsteninger" af ren, elg, bjørn 

 og kveite. 



I den anledning reiste jeg derind i august 1897. De angivne 

 forsteninger viste sig at være helleristninger. Bergarten er en lys 

 granit, finkornet og glimmerfattig, i høiderne overleiet af en mægtig 

 lagdelt formation, sandsynligvis glimmerskifer. 



Selve fjordbunden, hvor helleristningerne forekommer, er her 

 ubeboet; et vand Fykanaavatn (Fykanaagvatn synes befolkningen 

 at sige) ligger her i en høide af circa 81 meter og sender sit afløb 

 Fykanaaen ned til fjordbunden i en mægtig fos. 



Fjeldet omkring Fykanaavatn, graniten, er paa flere hundrede 

 årers udstrækning helt nøget, med flade eller jevne svaberg, hvilke 

 er bedækket med overmaade tallige friktionsstriber efter bræer med 

 retning mod n. n. v. Det er ikke ofte man ser et saa stort felt 

 med saa talrige striber ligge saa uforandret lige i dagen som her. 

 Disse store flader er saa jevne, at de egner sig godt til hellerist- 

 ninger, og der angives at forekomme ialt 24. Jeg har seet 16. 



Tegningerne ligger i en høide fra 95 til 140 meter over havet 

 og i en afstand af circa l 1 /* km. fra havbunden, paa nordsiden 

 af våndet i nogen afstand fra dette, og ikke alle tæt sammen, men 

 nogle her og andre der, spredt med nogle hundrede meters afstand. 



Hoslagt følger 6 tegninger, tre ren, en elg, en bjørn med et 

 hoved af ren, samt en fisk, alle i maalestokken 2 V 



Omridsene eller stregene er 1 til 2 centimeter brede, fjeldet 

 omkring er som sagt nøget, dog med et svagt overdrag af lavarter, 

 og disses forekomst i stregerne viser, at tegningerne ingenlunde er 

 moderne. Hvis man fører fingrene tvert over stredene eller om 



