8 J. QVIGSTAD. [190^ 



ninger paa den Dag, ligesom mand veed, at den Siiperstition endnu 

 fuldkommelig regierer hos mange gemeene og eenfoldige Folk, 

 baade i Danmark og Norge, ja vel ogsaa udj Tyskland og anden 

 stedts, at der er visse Gierninger de tager sig med Fliid vare for,. 

 ikke at skall giøre om Torsdagen, som er een blot Seliqve af 

 Hedenskabet, hvilket de ingen Tanke giør sig om, men kand dog 

 ved deres Ignorance ikke undskyldes, fordi de vide, at den store 

 Himmelens og Jordens Skabere, der skabte de 6 Dage til at ar- 

 beyde, bød alleene om den syvende Dag, at den skulde hellig- 

 holdes; hvormed jeg ingenlunde vil betage vores aparte Fester og 

 hellige dage, som ere hos os foruden Søndagen, deris Hellighed; 

 *hj der er stor Forskiel paa de Fester, som gudelig og Christelig 

 Øfrighed, af Gudelig Nidkierhed for Guds ære har indstifftet | : 

 hvilket kand indtet andet end være Gud lige behagelig, som de 

 hand selv, foruden Sabbaths-dagene, fordum indstifftede iblant Jø- 

 derne : j og paa de Fester Sathan indstiffter til sin egen ære, 

 hvilket kand indtet andet end være Gud vederstyggelige og mis- 

 hagelige, hvad enten de holdes af Finnerne, videndes Thor Gud 

 til ære celebreris, eller af andre eenfoldige Christne, der i denne 

 F^ald ikke vide hvad de derved giøre. Merkeligt var det, at som 

 een Find udj Ofoden i Nordland, ungefæhr for et Aars Tid siden 

 og nylig førend Lector von Westen nu nestleeden Aar 1722 skulle 

 komme did at efftersee, hvorledes det gik til med Missionen udj 

 Nordland, Een Løver-Dag var udgangen paa Skiøtterie at veyde 

 sig en Ref eller et andet saadant Diur, hvis Skind hand agtede at 

 empløyere til Brendeviin, da bliver hand i Skouven våer, at en 

 gandske hvid Mand, som sad aller øverst i Toppen paa et Træe 

 med et stort langt Skiæg, og som hand der over blef overmaade 

 forfærdet | : maaskee Sathan hafde ikke tilforne giort ham den ære 

 saa siunlig at tale med ham :| sagde samme Mand til ham, at 

 hand skulle slet ikke frygte, ham skulle intet ont vederfaris, hand 

 var en god Engel, udsent fra Gud Fader, Søn og Hellig Aand,. 

 for at sige ham adskilligt; derpaa begynder han at opreigne ald 

 den Synd der gik i Svang blant dem; de gik ikke flittig nok i 

 Kirke, de gave ikke flittig nok agt paa det som Guds Mand , : 

 saa kalder de Præsten :| prædikkede for dem; de lagde det ikke paa 



