No. 1] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI, 19 



Jamicutsche Palclies, Veien til de dødis Riige. Naar nu een ligger 

 for Døden og de siunes at alt Livs Haab er ude, giør de strax 

 med sedvanlig Ceremonie, som bestaar udj at Jouge \ : det er at 

 siunge en Sathans Sang, fuld af besværelser og F^ormaiiinger om 

 hans naadige Nærværelse ved dette deris gudelig forehavende, med 

 visse Ord nogle slag paa Runnebommen; gaaer da Messing-Ringen 

 hen til Jamicutsche Palches, til Dødningernes Vei, da er det et 

 vist Teign at den siuge skal døe, hvor paa de lover da strax Offer 

 til Jami I : de døde eller den døde, som de da paakalder : | ogsaa 

 hænder det sig undertiden, naar de da slaar paa nyt paa Bommen, 

 at Ringen gaaer tilbage til No, 22, som er det Sted paa Bommen 

 der beteigner deris Finne-Hytter, hvor ved de forsikkris at den 

 siuge ved offeret er bleven befriet fra Døden og skal endnu leve 

 een tiid lang og beboe sine Hytter, men gaaer Ringen Hige ud udj 

 Jamicutsche, de dødis Riige, saa hielper hverken Løn eller Bøn, 

 men den siuge maae døe, om hand end lovede alle sine Reins-Diur 

 og var god for at kiøbe der til alle de Sturicher, Hester, som 

 kunde overkommis at offre oven i Kiøbet tillige med Reins-Diurene, 

 thj man skal viide, at de meener, at udj en Hestis Offring til de 

 døde er der sønderlig Krafft til Befrielse fra Døden. 



En besynderlig Passage maa jeg her indføre, som for 5 Aars 

 Tiid siden er "passeret udj denne Kald i Rånens Præstegield paa 

 Helgeland, hvilken den Find som det er passeret med og heder 

 Johannes, som og nu tiener udj mit^) Præstegield paa een Gaard 

 ved Nafn Finne,*) tillige med andre Finner og deris Koner i min-) 

 Præsence bekiendte for Hr. Lector von Westen her i mit Huus 

 in Januari indeværende Aar 1723. Ofven bemelte Fin Johannes, 

 som nu er 25 Aar gammel, var, da hand for 5 Aar siden falt udj 

 en saa hefftig Sott eller hidsig Feber, at ingen troede ham til 

 Livet, da udj sit 20de Aar; hans Fader nafnlig Andreas Sivertsen, 

 som havde ikkun denne eeniste Søn, gremmede sig u-sigelig over 

 denne Sønnens Siugdom og visse forventende Død, og brugte vel 

 lenge alle de ham bekiendte Hielpe-Midler og smaae Runnerier, men 



1) Nærøens D. 



2) Mag: Randulfs DH. 

 *) i Kolvereid. 



