28 J. QVIGSTAD. [1903 



hans Kiød og selge hans Skind, det første for at mætte og fylde 

 Maven, det andet for at fylde Halsen og Pungen. Naar derfor een 

 Find haver skudt een Biørn og kommer hiem til sin Hytte hvor 

 hans Kone og Børn ere indenfor, da gaaer hand ikke strax ind 

 udi Hytten, men tager en 0!der-Kiep, den stikker hand ind i Hytten 

 ved Gulvet, saa hans Kone seer den, og naar hun seer den, griber 

 hun strax dereffter, men hand drager til sig igien, hvilket saaleedis 

 endnu 2de gange igientagis, hvor paa Konen merker strax, at dend 

 hellige Guds Hund | : Biørnen : j er fældet, og giør sig bereed at 

 tåge imod siin Mands Ankomst igiennem den Dør som kaldis TJx,- 

 hvor hand hengaaer, saa snart hand haver ved Kleppen tilkiende 

 givet siin lykkelig Expedition og naar hand da træder ind igien- 

 nem bemelte Ux eller Dør paa Hytten, spruder hun strax hans 

 gandske Ansigt over med tygget Older-bark af sin Mund, Er der 

 og fleere i Selskab med ham, som undertiden hender, faaer de lige 

 Salving af hende som Manden, hvilket altsammen skeer til en For- 

 soning for iManden og dem alle, at de har feldet den hellige Biri; 

 Jeg havde nær glemt den omstendighed at Konen, saa snart Man- 

 den haver indstukket, som før er meldet, Older-Kieppen til hende, 

 hvor af hun merker, at hand haver skudt Biørnen, begynder strax 

 inden udi Hytten, og Manden uden for Hytten, at Jouge | : at synge : | 

 med hvilken Jougen, Siungen, hand gaaer ind i Hytten, og bliver 

 effter forskrevne maade tillige med sit Selskab, salvet, continuerer 

 dog sin Jougen indtil Enden, førend hand afvasker siin Salvelse.^) 

 Videre skal her om talis udj Relationen i sig selv. 



Dette er nu saa vidt, som mig er bekiendt om Runnebommens 

 betydning, hvilke de haver udj adskillige Formater, den eene ikke 



1) J. Kildal skriver i Appendix: „ Fordi det ex Leyb Olmaj, saasom en Gud 

 for Skytterie, som giver Skytteren Bjørn, værdiges Qvindekjønnet ikke, naar 

 Bjørneskytteren kommer hjem, bærendes med Bjorne-Kjødet, at gaa i Selskab 

 med Mandspersoner at takke Leyb- Olmaj med Sang, for han gav Skytte- 

 ren Bjørn ; men de skal møde Skytteren med Olderbark i Munden at sprejte 

 imod ham, og igjennem den samme Dør, som Skytteren bar Kjødet ind i 

 Lappekjældet, værdiges Qvindespersoner ikke at gaa ind, men de maa gaa 

 ind bag i Kjældet, og naar Mandspersonerne har kogt Kjødet, værdiges 

 Qvindespersoner ikke at tåge derpaa med deres Hænder, men der bliver 

 dem af Mandspersonerne præsenteret Kjød til Munden paa en Stikke." 



