58 J. QVIGSTAD. [1903 



ken, hvor hand gierne passer paa at komme lenge førend Folk der 

 ere komne frem, paa det hand u-behindret, uden for Kierke-gaardens 

 Indheigning, for sig selv alleene, med sin Kone og Børn, kand 

 gjøre siin Bøn til Gud, hvilken Bøn ungefæhr er af denne Indhold : 

 Kiere store Gud, nu maae du ikke fortryde der paa, eller straffe 

 os der for, eller befale Resten \ : Præsten : | at afviise os der for. 

 at vi har drukket Sarachæ Kalk i dag, førend vi her indstiller os. 

 Vi har derved ikke villet afsige dig vorTieniste, men ikkun stillet 

 Saracha til freeds, at hun og de andre Guder ikke skulle giøre os 

 ont. Nu ville vi til Forsoning med dig i dag, ja flittig her effter, 

 drikke din Kalk ; forlad os der fore den store Synd vi her har be- 

 gaaet, og tag os til Naade. Dermed er alting vel bestilt, og Finnen, 

 effter sin Tanke, aldeelis værdelig bereed at æde Jesu Legem og 

 drikke hans Blod; til hvilken Ende hand da strax (4) gaar ind i 

 Kirken og anmelder sig for Præsten som, i fald han flnder ham 

 vel opliust i Guds Kundskab, annammer ham til Skriffte, og der 

 effter til Guds Bord, effterdj disse anførte u-gudeligheder og afgu- 

 derier, der burde udelukke ham der fra, i hvor vel hand end med 

 mange selfgiorde bodferdigheds Teign lod sig see, og hvor vel han 

 kunde være opliust, til denne Tiid har været skiult for Præstens 

 og allis øyne og videnskab. Effterat de hellige Ting saaleedis af 

 Finnen er annammet, takker hand Gud der for, og beder tillige, 

 at hand vil hindre, at Saracha ikke maae faa at viide, at hand 

 saa andægtig nar bedet til Gud, besønderlig, at hand haver afbeedet 

 den Synd, som hand, ved at drikke Sarachæ Kalk, har begaaet. 

 Naar hand saa kommer hiem, holder hand Saracha sit Løffte, og 

 paa nyt, en Deel til P^orsoning for sin Altergang, endeel til For- 

 sikkring om sin troe Tieniste, paa for om melte Maade og Bøn 

 drikker hendis Gare eller Kalk. 



Er dette ikke en værdig Giest ved Herrens Nadvere? Er dette 

 ikke iblant Disciplerne en Judas, der annammer Jesu Legeme og 

 Blod med Munden, og haver dog Dievelen i Hiertet? Er dette ikke 

 den giest, Kongen, naar hand gaar ind at besee sine Giester, finder 

 ikke at have BrøUups Klæder paa, og dog er kommen der ind? 

 Gud forbarme sig dog for Jesu Christi Skyld, der med sit dyre- 

 bare Blod haver forløst dem og alle fra Dievelens Herredømme, 



