No. 1] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGL 59 



for at oversætte os udj sit Riige, over disse arme Siæle, og lad 

 dem ikke fortabis evindelig. 



Een Ting falder mig ind, som jeg, førend jeg forlader denne 

 Materie, maae indføre ; blant andet, som Finnerne beder Saracha 

 om Forladelse for, i den Bøn de giør til hende, naar de drikker 

 hendis Kalk, førend de gaaer til Guds Bord, finder man ogsaa 

 , : som til forne er anført : j dette : at hun vill forlade dem den 

 S^md de begaaer der med, at de kand ikke til hendis ære, fordj 

 Præsten seer der paa, komme til at udslaae noget paa Jorden af 

 Herrens Kalk, førend de drikker der af, ligesom de havde giort 

 med Sarachæ Kalk, førend de dråk af den. Dette giver mig Aar- 

 sage at giøre der om denne Underretning: Det er Finnens Maade, 

 hvad Skaal hand ogsaa drikker, at udslaae uoget paa Jorden før- 

 end hand drikker : dog ikke uden hand er for sig selv eller i sit 

 eget Selskab : | hvilket skeer da samtlige Guderne, men besønderlig 

 Jami \ : det er de Døde : til ære og Tieniste. Men drikker hand 

 nogen særdeelis af-guds Skaal i Besønderlighed, da udslaaer hand 

 og alleene den samime af-gud, hvis skaal hand drikker, en Drik 

 der af til ære. Den Norske Snorle Sturlesens Krønnike er fuld af 

 Vidnisbyrd og opliusning om denne Skik, som haver været brugelig 

 hos de Norske Hedninger, ligesaa vel som hos andre Lands Hed- 

 ninger, i hvilken henseende det er Poeten *) siiger : lihahant pocula 

 Bacchi, det er: de slog ud paa Jorden noget til Bacchi ære, før- 

 end de dråk hans Skaal. Sandelig, ieg er kommen deraf i den 

 Tanke, ja fleere til mig, at den Maade, som brugis fast hos de 

 tleeste, nemlig at, naar de skall drikke noget af een Kande eller 

 Kruus, som haver staaet der udj Natten over, de da først udslaaer 

 noget der af paa Jorden, er alleene en Levning af eller effter denne 

 ommelte hedenske Sædvane, som har været i Hedenskabet almin- 

 delig over det gandske Land, de, som giør dette, meener vel, at 

 de der ved udslaaer det dofne af øllet, det de holder for at have 

 samlet sig øverst i Kanden, hvor udj de meget feyler; thj det eenc 

 er saa dovet saa det andet, og vil de have det dofne derfra og 

 alleene det friske beholden, da maatte de udslaae det altsammen, 



•) Verg. .^cn. Ill, 35+. 



