No. 1] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 77 



Maane, ja Stierner, alle Mennisker, ja Fugle, ja alle Fiske og Ha- 

 vet, og bekiender sine Synder : jeg er et syndigt Menneske, gammel 

 og uværdig, better er det, jeg dør, end du ikke vil hielpe den, vi 

 spør efter; derhos siger sig at giøre Løfte ikke at ville synde 

 mere, med flere hans tilbedende Ord. 



Paa Tilspørgelse sagde han, at naar nogen er set Gand udi, 

 kan han ved sine Guder tåge samme Gand ud og lade den komme 

 i den samme, som haver den først udset, viiste, hvorledes han det 

 giør, spiller paa Runebommen, at Decselen danser rundt om Bom- 

 men, indtil den kommer ned paa en af de Figurer i 5te Rad, som 

 er en af Dievlene; da viger Ganden af den, som haver hani, og 

 i den, som ham har udset, sagde, at han har hiulpet mange i 

 Sverig Lapmark, men ingen her i Landet. 



Tjufuer, derom sagde han og viste paa samme Maade som 

 om Gand, at Decselen danser til en af Dievlene; da spiller han 

 saa længe, at Gud straffer Tjufuen, som noget har stiaalet, saa at 

 han tørkes og mavres, og at han bliver ligesom tørt Træ; 



Sagde sig og at kunne ved sin Bøn til Gud, naar han spiller 

 paa Runebommen, forskaffe god Lykke til RensdjT, at Ulven dem 

 ei skulle dræbe, og saa vel i andet erholde god L3^kke. 



Naar han hielper Barselqvinder, da spiller han paa Runebom- 

 men, og faar han at vide Guds Villie, naar Decselen danser paa 

 Runebommen; men for ingen Del ville sige at faa Gudernes Svar 

 anderledes end naar Decselen danser ret om med Solen ; paa lige 

 Maade faar han og Videnskab, hvorledes hans Folk lever hiemme, 

 naar han er fra dem, saa og at faa Videnskab, hvor andre Folk 

 lever, siger og, at hans Søn Christopher kan tale med Stene og 

 der faa vide, hvad han spør efter; thi han har gaaet vild og gal, 

 da han lærte, og at Christus har forbødet baade ham og hans 

 Søn, at de ei maa giøre ondt, sagde og, at hans Søn Christopher 

 fik af en Sten at vide det slemme Veir Ao. 86, da de mange Folk 

 blev her øster, hvorfor han forbød, at ingen maatte ro den Dag, 

 men som ingen vilde adlyde ham, ja ikke hans egen Broder, da 

 blev de og borte. End sagde han, at idet han opløfter Runebom- 

 men høit i Veiret, eller hans Søn Christopher løfter Stenen høit i 

 Veiret, da faar de Svar, ligesom 2de Mennesker tales \-ed hverandre. 



