54 K. RYGH. [1902 



ca. 220 stykker, som nu kjendes a f saadanne er 210 eller 95 pct. 

 fundne nordenfor sydgrændsen af S. Trondhjems amt. 



En tilsyneladende forrykkelse i forholdet med hensyn til kni- 

 vene kan man vistnok finde i en gruppe af fund med tilsammen 

 10 stykker fra fire af de sydøstligste amter. Af disse mener jeg 

 imidlertid at den største del ikke med rette kan regnes med i denne 

 klasse af oldsager, som i det nordlige Norge idethele fremtræder 

 i bestemte og let gj en kj en delige former. De fleste af dem kan 

 kun henføres hid af hensyn til, at det er flade stykker af skifer, 

 hvis ene kant har faaet en eggslibning. Det er imidlertid noget, 

 som maa kunne have hændt overalt, hvor en stenalder har hersket, 

 og maaske ogsaa til andre tider, at stykker af sten, som havde 

 en naturlig form, der gjorde dem nogenlunde skikkede til skjærende 

 redskaber, yderligere gjordes egnede dertil ved tilslibning af en egg, 

 især naar de var af en stenart, som er saa let at bearbeide som 

 skiferen. Et saaledes tildannet stykke er ikke dermed godtgjort at 

 høre til den oldsaggruppe, som man kalder eneggede skiferknive. 



Et par af de paa Østlandet fundne stykker (1 og 3) maa 

 imidlertid vistnok regnes for at høre til gruppen. Men her kom- 

 mer et andet hensyn i betragtning, som gjør, at man maa være 

 varsom med paa grundlag af nogle enkeltstaaende fund at drage 

 slutninger, som strider mod, hvad der ellers fremgaar af et meget 

 stort materiale. Det har utvivlsomt hændt, at oldsager af typer, 

 som var noget paafaldende og vakte interesse, i de senere aar- 

 hundreder er blevne førte bort fra sit oprindelige findested. Og 

 ligesom det den dag idag erfaringsmæssig kan hænde, at fundne 

 oldsager af sten atter kommer af veien og paa en eller anden 

 maade igjen kommer i jorden, kan dette ogsaa tidligere have hændt 

 med saadanne til andre strøg bortførte stykker. Dette kan navnlig 

 have foregaaet siden det 17de aarh., fra hvilken tid sands for old- 

 sager har været oppe hos enkelte inden de dannede klasser, særlig 

 blandt den omflyttende embedsstand. Denne betragtning har vist- 

 nok ogsaa sin gyldighed, naar flintsager, som efter form og arbeids- 

 maade snarest skulde formodes at være danske, enkeltvis kan 

 findes i Norge udenfor de almindelige grændser. Ved saadanne 

 forekomster har det sin betydning at kjende de gaardes historie, 



