NO. 3] SPIDSER OG KNIVE AF SKIFER. 57 



gjenstand for en udførligere behandling, knyttet til en oversigt over 

 de indtil da kjendte fund af kniver og spidser. Her udvikles nær- 

 mere, at man i Norge, i Sverige og sandsynlig i flere lande af lige 

 nordlig beliggenhed maa antage to stenalderskulturer og to sten- 

 aldersfolk. Den ene af disse kulturer kunde man da kalde den 

 arktiske, da dens efterladenskaber overalt kun synes at forekomme 

 langt mod nord og, som de i Norge gjorte fund synes at vise, 

 er hyppige nordenfor polarkredsen, hvor derimod levninger af den 

 i sydligere egne herskende stenalderskultur enten slet ikke eller 

 kun ganske undtagelsesvis findes. Og denne arktiske kultur har 

 man vist al grund til at henføre til Lapperne, da dette folk, saa 

 langt som historisk erindring gaar tilbage, har boet i de egne, hvor 

 de fleste vidnesbyrd om dens tilstedeværelse findes. Der mindes 

 her ogsaa om de samme gjenstandes forekomst i Finland og det 

 nordlige Rusland, hvor det samme folk har færdedes. Spørgsmaalet 

 om disse to stenalderskulturers forhold til hinanden i tiden, om de 

 er samtidige med hinanden eller den ene ældre end den anden, 

 lader forf. foreløbig ubesvaret, da det foreliggende materiale endnu 

 var for lidet til deraf at drage slutninger derom. Men det betegnes 

 dog som det paa forhaand sandsynligste, at den arktiske er ældre. 



Ved kongressen i Stockholm i 1874 blev emnet behandlet i to 

 foredrag, for Norges vedkommende af prof. Rygh, for Sveriges af 

 prof. 0. Montelius. I det første udvikles og begrundes nærmere 

 de i den ovf. omtalte afhandling fremsatte anskuelser. Som et 

 sterkt bevis paa berettigelsen af at udskille de to stenaldersgrupper 

 som levninger fra to forskjellige kulturer, som maa føres tilbage 

 til to forskjellige folk, fremhæves det, at man aldrig har fundet 

 gjenstande af den ene og den anden gruppe forenede i samme 

 fund. Her omtales ogsaa de utvivlsomt lappiske affaldsdynger paa 

 Kjelmesøen og andre steder ved Varangerfjorden, hvor man kun 

 Ander redskaber af renshorn, og redskaber af sten mangler, og 

 det antydes, at disse dynger maa skrive sig fra en meget fjern tid. 



Professor Montelius giver i sit foredrag en udsigt over disse 

 oldsagers udbredelse i Sverige og udtaler de samme anskuelser 

 om deres stilling til de andre levninger fra stenalderen som prof. 

 Rygh. I Månadsblad for 1874 (afhandlingen dog skrevet senere)/ v 



V 



ø 



#u 



V/J 



