44 OVE DAHL. BISKOP GUNNERUS. [1902 



D. H., da jeg kan slutte mig til, at De baade med Mange og be- 

 tydelige Occupationer er beladt. Men tillid til Deres mig altid 

 beteede Grace og Venskab giver mig Haab om, at dette ej u-gun- 

 stigt vorder imodtaget. D. H.s hastige og uformodentlige nedkal- 

 delse fra os i Sommer, har vel neppe saaret og bekymret nogen 

 meere end mig. Jeg ventede med inderlig Glæde at nyde den 

 Lycke og Ære at imodtage min Dyrebareste Ven og Største Vel- 

 ynder i mit Huus. 1 ) Men denne Glæde blev med Eet og hastig 

 berøvet og baade sinds og Legems kræfter bleve mig betagne at 

 jeg ej fandt mig i Stand til at opfylde min underdanige Skyldighed r 

 og enten Nærværende eller ved skrivelse Sige Dem Mit Far vel. 

 Siden har Vj vel Smigred os med det haab, snart at faae den 

 Lycke og see Dem her hos os igjen. Men dette Haab begynder 

 nu at vackle, allerhelst Provst Hagerup i Thiem i disse Dage 

 skriver mig til, at Deres Skiæbne, eller Rettere, vor Skiæbne end 

 icke er bestemt, og at det er uvist om vj har den Lycke at See 

 Dem her meere. 2 ) Denne Tidende har endnu sat Mig og Alle Mine 

 i en Større Sørgende Bekymring. Men den har tillige og gjort 

 saa dristig, at jeg nu tager Pennen fat og bemøjer Dem med 

 dette. 3 ) — — — H. Brinchmann. 



773. 1771 26. Decbr. fra C. Martfelt 4 ), Kbhvn. (VS.) 

 Højædle etc. Hr. Biskop! Det vil altid blive mig en stor Ære, 

 om jeg skulde kunde tænke og skrive saa, at en Afhandling fra 

 min Pen skulde blive agtet værdig at indlemmes i et Selskabs 

 Skrifter, der har tilvejebragt og med rette forhvervet sig saa almin- 

 delig en højagtelse som det kongelige Norske Videnskabernes Sel- 

 skab. Den Ære, at det har behaget at optage mig iblant dets 

 Medlemmer, forbinder mig altid dertil. Imidlertid frygter jeg meget 

 for at faae den Tid og finde den Lejlighed til saa vigtigt et For- 

 maal, som jeg ønsker. Skulde ønsket opfyldes vil Lysten aldrig 



1) Smlgn. aarsskr. 1891 p. 44 flg. 



2 ) Smlgn. nr. 768 (slutten) og 769 ovfr. og aarsskr. 1891 p. 48. 



3 ) Resten af brevet indeholder anmodning om forflyttelse til et bedre kald, ros 

 over sønnen, kapellanen Christopher, og bøn om opreisning for den for 

 leiermaal dømte søn Anton og tilslut nytaarsønsker. 



4 ) Se nr. 166 ovfr. 



