No. 4] TILLÆG 2. UDDRAG AF GUNNERUS' BREVVEKSLING. 55 



ringe Vilkor og slette leve-brød, der endog med mig skall deeles, 

 giør det for Ham nødvendigt. Hans sande, i sædvanlig stiil, saa 

 kaldte Meriter, ere disse: Han har, efter en Alders forventelse 

 af 32 aar, gode studia, et hurtigt begreb, samt judicium, got 

 mæle, gode Gaver, og ald beqvemhed till Embedet. I natur-læren 

 og historien, håer Hand, supra vulgus, Kundskab, erfarenhed og 

 noget retskaffent, som og een till Trychen næsten færdig beskri- 

 velse over Nordfiord, nærmere tør beviise. I medicinen, som 

 Hand særdeles elsker, har Hand end og i dette aar, ved lychelig 

 inoculation, conserveret i Norfiords Proustie, mere end 300 mskers 

 lif og helbred. Med et ord, og for ey at være D. H. meere besværlig: 

 Ingen, som paa disse Grunde, recommenderer Ham, viiger fra sand- 

 hed, og, Ach! at min forrige Discipul, men nu værende intime og 

 fortroelige Hr. Hans Strøm, var her hos, Hand vilde og kunde 

 stfax underskrive alt dette. Nu, i denne Situation bestæd, og af 

 disse Grunde bevæget, gaaer Jeg da, i Guds nafn, denne fremmede 

 Vey, at bryde og bemøye een fremmet Maecenas, hvis berømte 

 nafn og fortienester læt kunde, dersom hand kun vilde, mer end 

 tilstræchelig supplere den Mig egentlig tilhørende Fore-sattes vices. 

 Dog! det maae komme an paa et forsøg. Her er periculum in mora. 

 Kierlighed tvinger. Nød befaler. Supplique till Kongen, tør leg 

 iche indgive, efterdj min Biscops befalede paategning mangler, at 

 begiære samme af D. H., synes mig dristigt og daarligt. Som det 

 sichreste expedient forekommer mig dette, se. at bønfalde og sup- 

 plicere D. H., om Deris kraftige og høyt formaaende Hielp og 

 recommendation for min Søn, da vj vist veed, at et got ord, paa 

 en godt stæd, af vor gode og store Gunnerus, vilde aabne Ham 

 den bæste Vey, igiennem de store dørre. till det største Hoved. 

 See her, Store Biscop! mit hierte, min begiæring, min Supplique 

 till Dem. Gud veed, og tiden (muelig) kand beviise, hvor høyt vj 

 vill være, saa stoert Redskab i Guds haand, u-afladelig skyldig og 

 forbunden, ligesom leg og lever og døer etc. 



Thomas Georg Krog. 



