NO. 5] EN ÆLDRE JERNALDERS GRAVPLADS FRA NAMDALEN. 23 



11 a — b og 12. Talrigst representeret er den af Mellemstykker 

 og 2 Sidebelæg sammensatte Kam; i 2 Grave (1 og 8 b) 

 forekommer dog den typologisk ældre usammensatte Kam. 1 ) 

 Af de bevarede Brudstykker sees, at de gjennemgaaende har 

 været meget smaa. Det længste Stykke maaler saaledes ikke 

 mere end 4 cm. (Pl. I. Fig. 7), og stort længere har Kammen i 

 sin Helhed vistnok ikke været; den ene Kam i 11 b maa dog 

 efter de bevarede Stykkers svage Rygkrumning at dømme have 

 havt en Længde af 8—9 cm. (Pl. I. Fig. 10). Kammene er 

 gjennemgaaende særdeles fint forarbeidede, hvad der forøvrigt er 

 karakteristisk for alle Bensager fra det her behandlede Gravfelt. 

 De faa og enkle Ornamentmotiver, fordybede Linier, sammenstil- 

 lede Buer med Prikker foran Aabningen og enkelte Gange Punkt- 

 cirkler, er udførte med stor Omhu og Nøiagtighed og gjør et 

 tiltalende Helhedsindtryk. Ganske de samme Motiver gjenfindes 

 saavel i Fundene fra Alstad som fra Sparbu. En usammensat 

 Kam fra Alstad fra samme Grav som de 2 romerske Spænder 2 ) 

 (T. 2769 — 2775) er saaledes prydet med dobbelte Længdefurer og 

 maa idetheletaget have været et fuldstændigt Sidestykke til Kam- 

 mene i Haug 1 og 8 b., og et lidet Brudstykke af Belægget til 

 en sammensat Kam er ornamenteret med en Rad Buer med Prikker 

 foran Aabningen. (Pl. II. Fig. 18). Det sidste Stykke, der er 

 fundet i samme Haug, men dog ikke i samme Grav 3 ) som den 

 ene Spydspids, stemmer ganske overens med de mange smaa 

 Sidestykker i større og mindre Fragmenter fra Risvik. Fra Sparbu 

 haves flere smaa Stykker af Kamme. (Pl. II. Fig. 20, 21). 

 Ornamentmotiverne er de samme, men foruden at Bensagerne fra 

 Sparbufundene i sin Helhed staar noget tilbage for Risvikfundene 



1 ) Det tør være et Spergsmaal, om ikke ogsaa de usammensatte Kamme vil 

 vise sig at være virkelig ældre end de sammensatte. Til en saadan Under- 

 søgelse har jeg dog ikke havt Anledning. Sml. H. Schetelig: Datering al" 

 et Hulefund paa Søndmøre, Bergens Mus. Aarb. 1902 No. 7. 



2 ) Aarsb. 1882, 2-3. 



3 ) 1. c. 4. Det kan maaske bemerkes, at Kamfragmentet fandtes i en Grav 

 med brændte Ben imellem 2 Stene i Haugens Midte, altsaa vistnok den 

 primære Grav, medens Spydspidsen fandtes et Par m. fra Haugens vestre 

 Kant i en Grav, der har bestaaet af et Trækar med brændte Ben omgivet 

 af Stene og dækket af en Helle. 



