24 TH. PETERSEN. | 1903 



i Arbeidets fine Udførelse, er der ogsaa ornamentale Afvigelser. 

 Saaledes er der ofte en ikke liden Afstand mellem Buerne, og 

 Punkterne flndes ikke altid mellem Bueaabningerne og Furen, 

 men falder ikke sjelden i denne. Disse Forskjelligheder kan dog 

 være lokale og behøver vel neppe at betegne nogen Tidsforskjel. 

 Prydet paa lignende Maade er ogsaa en Kam fra Nedre Hov i 

 Gran. 1 ) Kammene fra Risvik frembyder idetheletaget ved sin ube- 

 tydelige Størrelse, sit sterkt buede Haandtag og sin enkle Orna- 

 mentik en Form, der i sine Hovedtræk er karakteristisk for den 

 romerske Periode og navnlig den tidligere Mosefundstid, hvor de 

 synes at være mest almindelige. 2 ) I den ældre Jernalders senere 

 Del udvikles Formen derhen, at de bliver længere, Haandtaget 

 mindre buet og Ornamenterne mere komplicerede. 3 ) 



En anden fremtrædende Bestanddel af Gravgodset er de or- 

 namenterede Smykkenaale. Haug 1 indeholdt en saadan af 

 Bronze. Typen er meget enkel, en tynd Ten af Jern eller Bronze 

 med fine omgaaende Tverfurer paa den øvre Del. En i Form og 

 Størrelse ganske tilsvarende Naal af Bronze haves i Trondhjems 

 Museum fra Valstad i Verdalen. Den er fra Mosefundstid og 

 tilhører et større Fund med ubrændt Lig i et 2 m. langt Kammer 4 ) 

 (T. 2175 — 2186). Af lignende Naale har jeg noteret en fra T ve- 

 tene 5 ), Brunlanes, og Kval ben ), Jæderen, begge fra Mosefunds- 

 tid. Oftere har Naale prydet paa denne Maade et Hode; saaledes 

 et Exemplar fra By i Løiten. 7 ) Naalen i Haug 1 har dog neppe 

 havt et saadant. Alle de øvrige Naale er imidlertid af Ben, og de 

 deler sig i 2 Hovedtyper, de runde Naale og de flade. De runde, 

 ornamenterede Naale af Ben, hvoraf Exemplarer blev fundne i 1, 



*) Haug No. 7. Aarsb. 1868, 111. Gravfeltet gaar neppe op i romersk Tid, 

 men maa efter de i Haug 2 fundne Spænder henføres til tidlig Mosefunds- 

 tid eller efter Montelius den romerske Jernalders senere Del. 



* 2 ) Dette gjælder ikke blot Gravfundene, men ogsaa Mose fund ene, idetVimose- 

 fundet har det største Antal, hele 57 Exemplarer. 



3 ) Se f. Ex. Aarsb. 1886, Fig. 13 fra Vemmestad, Lyngdal; Aarsb. 1901, 92 

 fra Bremnes, Nordlands Amt; Månadsblad 1878, 736 fra Vallstena, Gotland. 



4 ) Aarsb. 1879, 209—211. K. Rygh, Trendelagen i forhistorisk Tid, S. 39 



5 ) Aarsb. 1886, 19, Haug No. 6. 



G ) Stavanger Museums Aarsh. 1901, S. 97. 

 "<) Aarsb. 1879, 104, Haug 24. 



