30 TH. PETERSEN. [ 1903 



hvoraf der fandtes. Stykker i en Grav med brændte Ben fra 

 Opp em 1 ), er af den følgende Periodes Form. Stykker af Lerkar 

 af samme tynde Art som det fra Alstad fandtes i en anden Grav 

 paa Oppem 1 ) og i en Grav paa Vorem. 1 ) Det er dog ikke 

 udelukket, at nogle af Sparbufundene, som kun indeholder smaa 

 Bensager, kan gaa op i romersk Tid. Med Hensyn til Risvik- 

 fundene har Gjennemgaaelsen af Oldsagerne vist, at de ikke 

 kan staa den romerske Periode meget fjernt, skjønt ingen Gjen- 

 stand med Sikkerhed henfører nogen af Gravene til denne Tid. 

 Derimod er der flere Ting, som temmelig afgjort taler for, at 

 Gravfeltet falder i den følgende Periode, saaledes navnlig det 

 kugleformede Haandtenshjul af Bronze og desuden Bronzenaalen 

 i 1 og de udskaarne gjennemborede Naale af Ben. Dette støttes 

 ogsaa, som jeg tror, af Gravskikken. Hverken i Gravene fra 

 Alstad eller Sparbu forekommer det lille Kammer bygget af Heller. 

 De brændte Ben har enten været lagt løse i Haugen eller inde- 

 sluttede i et Trækar, der enkelte Gange kan være beskyttet a f 

 nogle Kuppelstene med en Helle over. Paa Risvik derimod maa 

 Hellekisten, der har beskyttet Trækarret med de brændte Ben, 

 siges at være det sædvanlige, medens kun i 4 Tilfælde den mere 

 primitive Gravform, om man kan kalde det saa, forekommer. 

 Denne Forskjel er neppe bare tilfældig eller lokal, men betegner 

 vist ogsaa en Forskjel i Tid, der dog ikke kan være meget stor 

 Forholdet til Fundene fra Sparbu og Alstad turde saaledes være 

 det, at de alle 3 danner én Gruppe, hvis Grænse opad, efter det 

 foreliggende Materiale, er bestemt ved den hvælvede Spænde fra 

 Alstad, og hvoraf Fundene fra Risvik repræsenterer et yngre Ud- 

 viklingstrin. Disse kan dog ikke sættes længere ned i Tiden end 

 til tidlig Mosefundstid. 2 ) Med Hensyn til en absolut Tidsbestem- 

 melse maa Udgangspunktet blive den hvælvede Spænde fra Alstad. 



a ) T. 829. Aarsb. 1871, 25, 26, 30. 



2 ) Montelius' den ældre romerske Jernalders senere Del. Denne Benævnelse 

 er ligeovenfor disse Fund mere træffende, da den giver et bedre Udtryk 

 for Udviklingens Kontinuitet og saaledes mere stemmer med den udtalte 

 Betragtning af disse Grave som én Gruppe med den romerske Tids Præg. 

 Jeg har dog ikke villet afvige fra den hos os hævdvundne Benævnelse. 



