32 TH. PETERSEN. [1903 



idet disse bevislig kan forekomme i Mandsgrave. 1 ) Sikre Kvinde- 

 grave er altaaa 1, 2b, 8a, Ila— b, hvori fandtes Haandtenshju!; 

 regnes Smykkenaalene med, saa kommer hertil 8 b, idet denne 

 var den eneste Grav, hvori Smykkenaale forekom uden ogsaa at 

 indeholde Haandtenshjul. Som Mandsgrav kan 2 a, der kun inde- 

 holdt Pilespidser, betegnes. Egentlige Vaaben kan disse ikke kaldes, 

 men som Jagtredskaber maa de nærmest have tilhørt Mandens 

 Udstyr. I 4, 6 og 12 er Gravgodset for ubestemt til paa Grund- 

 lag heraf at foretage nogen Adskillelse. I 3 a — b og 9 a— b fandtes 

 ingen Oldsager. Vi faar altsaa 6 Kvindegrave, 1 Mandsgrav og 

 7 usikre. At disse gjennemgaaende har været Mandsgrave, tør 

 vist være sandsynligt ; det kunde jo godt antages, at det, som 

 særlig betegner Mandens Gravudstyr, ikke har været af den Art, 

 at det som Kvindens (Haandtenshjul og Naale) er bevaret fra Lig- 

 baalet. Forholdet mellem Mands- og Kvindegrave kan saaledes 

 være normalt og behøver ikke at vække Anstød. 



Ganske paafaldende og neppe tilfældig er den fuldstændige 

 Mangel paa Fibulaer. Forklaringen maa vistnok søges deri, at den 

 ældre Jernalders Fibulaer endnu var ukjendt heroppe. Til at fæste 

 Klæderne benyttede man sig fremdeles af almindelige Naale. I 

 Bronzenaalen (Fig. 1 b) og flere af de talrige Stykker af runde 

 Bennaale har man vistnok at se Rester af disse Redskaber. 



Der er ogsaa andre Eiendommeligheder ved dette Gravfelt, 

 der fortjener en nærmere Omtale, og som det tildels har fælles 

 med andre Gravsamlinger, der daterer sig fra samme Tid. Hauger- 

 nes samlede Beliggenhed paa Toppen af et Høidedrag, hvorfra de 

 maa have været vidt synlige, er saaledes et karakteristisk Træk for 

 denne Tids Grave. 2 ) Nu er vistnok Stedet skogbevokset, men 

 det kan naturligvis ikke have været Tilfælde, da Haugerne blev 

 anlagte. — Paa 4 Hauger (1, 6, 8, 11) har Toppen været betegnet 

 med en smuk oval Rullesten; istedenfor en saadan laa der paa 7 

 en Helle, paa 9 en Kuppelsten og paa 10 to Kuppelstene, den ene 

 bag den anden. Denne Skik at betegne Toppen med en Sten, 



!) Norske Fornl. 7, Loranges Katalog 95, Aarsb. 1872, 103, 1881, 143, 



1886, 67, 1894, 4. S. Muller: Vor Oldtid S. 525. 

 2) 0. Rygh i Aarsb. 1875, 201. 



