26 O. NORDGAARD. [1911 



Smittina pallasiaiut Moll 

 Eschara (Lepralia) hipposiis Smitt 

 Cellepora nordgaardi Klugk. 



Enkelte av disse arter har utbredelse i arktiske farvand, saa- 

 som Sfomatopord diastoporides, Diastopora ohclia var. arctica, 

 Meniped clongaia, Bugula hannsivorthi, Mcmhranipora helerospi- 

 nosa, Schizoporelln cruenta, Eschara hipposus og Cellepora nord- 

 gaardi. At disse torekommer ved vore nordlige kyster er saa- 

 ledes ikke saa overraskende. Forekomsten av Smittina pallasiana 

 paa sydkysten er heller ikke paafaldende, da arten er meget 

 utbredt ved kysterne av Storbritannien. Bngnla pluniosa lindes 

 i danske farvand og dens optræden i Fanef jorden straks syd for 

 Bergen kan saaledes ikke sies at være urimelig. Det er endog 

 grunde som taler for, at en Middelhavsform som Bugula neritina, 

 Lin., optrær ved Norges syd eller vestkyst, da den forekom i 

 materiale, som blev mig sendt fra zootomisk institut i Kristiania 

 ved dr. Kristine Bonnevie. Og dette materiale var angivelig 

 tat enten i Kristianiaf jorden eller paa sydkysten. 



Der er etpar tj^piske arter av bryozoer, som ikke forekommer 

 paa Norges sydvestlige kyst, men derimot er tat paa sydkysten, 

 nemlig Gemellaria loricata og Flustra securifrons. Den førstnævnte 

 angies at være tat av den tyske Pommeraniaekspedition i 1871 ^, 

 hvilket slet ikke er urimelig, da arten ifølge Smitt og Levinsen 

 optrær ved Sveriges vestkyst. Den er ogsaa temmelig almindelig 

 i Nordsjøen, men paa Norges sydvestkyst er den ikke paavist. 

 Paa en lignende maate forholder det sig med Flustra securifrons, 

 som forekom fra Risør og Lillesand blandt det materiale, jeg 

 har hat til bestemmelse. Paa Norges vestkyst er imidlertid og- 

 saa for denne arts vedkommende utbredelsen avbrutt, først ved 

 Lofoten begynder den atter at optræ. Tiltrods for at begge arter 

 lindes i Nordsjøen kan man vistnok med grund i deres fore- 

 komst paa Norges sydkyst betegne dem som relikter. 



Dr. A. C. Johansen 2 fremholder, at i defmitionen av ordel 

 relikt bør der indgaa den bestemmelse, at den individgruppe 

 eller det fragment av en fauna eller flora, man betragter, maa 

 være bleven isoleret ved forandringer i klimatet eller ved andre 

 forandringer i naturforholdene. For at en art skal kunne be- 

 tegnes som relikt paa et givet sted, maa den være bleven av- 

 skaaret fra forbindelse med artens store sammenhængende 

 udbredelsesomraade, eller dog med el av artens større udbredel- 

 sesomraader. Chancerne for en ny indvandring av arien lil del 

 sled, hvor reliklen lindes, maa væ^-e bortfaldne eller i hverl fald 



' Die auf der Fahrt nach Arendal gesammelten Tiere, Iir3^ozoa, p. 149. 

 - Om brugen av betegnelsen relikt i naturhistorien. Meddelelser fra 

 Dansk geol. Forening nr. 14. p. 157. Kjøbenhavn, 1908. 



