Nr. 3] REVISION AV NORSKE BRYOZOER. 27 



slerkl lormindskede. Relikten er levningen, resten, den lilbage- 

 ladte< . Hvad de lo nævnle arier angaar, har de visselig engang 

 hal en saninienhængende utbredelse ved Norges veslkysl. Og 

 den forandring i nalurlorholdene, som har bevirket, al ulbre- 

 delseslinjen er bleven brull, maa kunne forbindes med Goll- 

 strømmens virkninger paa kyslfaunaen. Det maa være Golf- 

 strømmen, som med sin indflydelse paa kystens klima har jaget 

 Gemellaria loricata og Flustra seciirifrons nordover og østover. 

 Paa den anden side er del ogsaa paa landets sydvestkyst de 

 Heste varmeelskende djn-eformer forekommer. Karl Hesselberg^ 

 har gjort opmerksom paa, at overtlaletemperaturens aarlige 

 amplituder paa Norges syd- og veslkysl lormindskes med av- 

 standen Ira Gol (strømmens varmeakse, og prof. Mohn har paa- 

 visl, at den sydvestlige kystrand av Norge har den høieste 

 aarlige middeltemperatur og tillike beskylles av vand med det 

 største aarlige temperaturmedium. Det er ganske rimelig, al 

 disse omstendigheter har gil sig utslag i faunaens karakter. 

 Fordi de gunstigste temperaturforhold for varmeelskende sydlige 

 former lindes ved landets vestkyst skulde man saaledes vente, 

 al netop her forekommer de Heste sydlige former. Dette er og- 

 saa tilfeldel. Jeg skal ikke her gaa i detaljer, men kun nævne, 

 at av mollusker er der en hel del sydlige arter, som hittil kun 

 er paavist ved vestkysten, saasom Acanthoclutes fascicularis, Area 

 tetragona. Tapes decussdtiis, Lasæa rubra, Scrobicularia piperata, 

 Tellina crassa, Macoma jabiila, Psammobia vespertina. For bryo 

 zoernes vedkommende er sydkysten ikke saa vel undersøkt, 

 men det vil vistnok vise sig, at saadanne arter som Aetea trun- 

 cata, Aetea recta, Eiicratea chelata, Smittina pallasiana, Biigula 

 plumosa, etc. mangler eller er sparsomt representert ])aa den 

 sydlige kyststrækning. 



En interessant tilvekst til vestkystens fauna er Synnotum 

 pusillum og Sarsifhistra abyssicola, som begge synes at være ekte 

 havformer. De fandtes saaledes i materialet fra Michael Sårs' 

 ekspedition i 1902 paa st. 76 (59" 28' N, 7" 50' W.) i et dyp 

 av 1100 meter med en bundtemperatur ca. 8" C. Forøvrig 

 kjendes Synnotum pusillum kun fra Kvitingsø, mens Sarsifhistra 

 abyssicola tillike er tat i Lofoten av G. O. Sårs og senere av 

 mig. Baade fra disse formers bygning og efter deres forekomst 

 ledes man til at anta, at de hører til den ældste bestanddel av 

 Norges fauna. Derimot synes det være rimelig, at en form som 

 Cellularia sinuos((, som hittil kun er lunden paa Storeggen, maa 

 være en senere indvandrer. Dens fremstøt mot nord skyldes 

 sandsynligvis Golfstrømmen. 



^ Norges klima, Naturen, 1.S85, p. 12-t. 



