E. EDLUNI), OM DKX (iAI.VANISKA UTVI IXININCJKN. 21 



ströininen släpptes giMioin eii metallträd, som var utspänd i liori- 

 sontel riktiiiiitf ocli loi'iiCrij^t sa aiil)riii<i;ad i dcii bcga^Miade apjja- 

 ratcn, att dess utvidgning vid strömmens genomgång med nog- 

 granliet kunde uppmätas. En dol af den uppmätta utvidgningen 

 tillhörde naturligtvis under alla förliållanden det utvecklade värmet. 

 Om hela den uppmätta utvidgningen kallas I!', trådens temperatur- 

 höjning t, dess värmeutvidgningskoefficient a samt den galvaniska 

 utvidgningen g, så är tydligen (/— Ii' — cd. Trådens temperatur 

 bestämdes derigenoni, att dess galvaniska ledningsmotstånd upp- 

 mättes, straxt etter sedan den uppvärmande strön)men upphört 

 att cirkulera. Iilmedan tråden afkyles, så snart den uppvärmande 

 strömmen afbrytes, och derigenom förkortas, så bestämdes sär- 

 skildt den förkortning, som uppkom genom afkylningen under det 

 korta tidsmoment, som förflöt niellan den uppvärmande strömmens 

 slut och det ögonblick, då uppmätningen af motståndet ägde rum. 

 Kallas den genom afkylningen uppkomna förkoitningen w, så var 

 den verkliga förlängningen i det ögonblick, motståndet uppmättes, 

 W — IÜ. För att ur det uppmätta motståndet kunna bestämma 

 temperaturöfverskottet U undersöktes särskildt, huru trädens led- 

 ningsmotstånd förändrades med temperaturen. För detta ändamål 

 uppvärmades tråden i ett luttbad, till olika temperatm-er, och dess 

 ledningsmotstånd bestämdes. Den högsta härvid använda tempera- 

 turen uppgick till närmare 100^. På detta sätt kunde temperatur- 

 öfverskottet t med noggrannhet beräknas. För att bestämma 

 koefficienten a, uppmättes trädens förlängning, under det att den 

 var omgifven med vatten, hvars temperatur vid försöken varierade 

 mellan ungefär 4 och 34 grader. Bestämningen af « gäller så- 

 ledes, strängt taget, endast inom dessa gränser, ehuru den, under 

 antagandet att a är konstant, blef använd vid temperaturer, som 

 uppgingo till 100 grader. Ehuru de erhålhia värdena på g, älven 

 vid lägre temperaturer, äro så betydliga, att någon tvekan om 

 den galvaniska utvidgningens verkliga existens icke gerna kan 

 uppkomma, äfveii om man antager att a är underkastad en ganska 

 betydlig variation med temperaturen, så har jag dock ansett det 

 vara nyttigt att anställa några nya försök, vid hvilka jag und- 



