E. KDLUNl), OM DEN fiAI.VANMSKA UTVI DfiNINfilCN. 29 



7. Om det sista talet subtraheras från medium af de ofvan- 

 före funna öfverskotten 9,2 och 9,0 skaldelar, så visar det sig, 

 att då platinatråden ena gången upphettades med den galvaniska 

 strömmen och den andra med det kokande vattnet till samma 

 temperatur, så blef den i fiirra fallet 6,5 skaldelar längre än i det 

 sednare. 



Vid denna bestämning är ännu följande att märka: Den 

 jernklämma, hvaruti trådens ena ända var fastskrufvad, var så 

 tjock, att den galvaniska strömmen icke förmådde att märkbart 

 höja dess temperatur, hvilken således vid strömmens genomgång 

 var densamma som den omgifvande luftens. Deremot höjdes na- 

 turligtvis jernklämmans temperatur, då denna och sjelfva tråden 

 voro omgifna af det kokande vattnet. Att emellertid jernklämman 

 icke kunde få samma temperatur som tråden, följer deraf, att 

 den stod i förbindelse med häfstångsarinen (i), hvilken bortledde 

 en del af dess värme, och dessutom befann sig till en del midt 

 öfver det hål i bottnen på zinklådan, hvarigenom nämnde häf- 

 stångsarm var instucken. För att utröna jernklämmans verkliga 

 temperatur under kokningen fastlöddes i midten af densamma en 

 jerntråd på ena sidan och en nysilfvertråd på den andra. Dessa 

 trådar, hvilka voro mycket fina för att ej bortleda värme från 

 jernklämman, gingo genom hvar sitt hål i zinklådans lock, hvarest 

 de fastades med korkar, och sattes derelter i förbindelse med 

 ledningstrådarne till magnetometern. Jernklämman sattes f()rst på 

 den runda tappen på häfstångsarmen (i), och hålet i zinklådans 

 botten, hvarigenom denna gick, lemnades öppet. Jernklämman 

 hade således samma läge, som vid de föregående försöken. Då 

 temperaturen i zinklådan var 17 grader, aflästes i magnetometer- 

 tuben skaldelen 277. Då derefter vattnet i zinklådans mellanrum 

 upphettades till kokning, hvarvid temperaturen inuti zinklådan 

 blef 9P,0, aflästes i den nämnda tuben, sedan magnetnålen en 

 stund stått orörlig, skaldelen 172. För en temperaturhöjning i 

 zinklådan af 74° åstadkom således den thermoelektriska strömmen 

 ett utslag af 105 skaldelar. Derefter borttogs häfstångsarmen (i), 

 och hålet, hvarigenom den gick, tilltäpptes Jernklämman hängde 



