62 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLTXGAR, 186 7. 



meddelas och inhemtas af andra, så egde nian en grund för 

 jemnförelser och en måttstock, som äfven kunde användas och 

 förstås af de efterkommande. 



Vi säga, att de jagtbara däggdjuren och skogsfåglarne aftaga, 

 och att fiskantalet i våra sjöar och floder aftager i faraväckande 

 grad; och staten måste göra författningar och stora uppoffringar för 

 att söka bevara dessa, samt vidtaga åtgärder för att om möjligt 

 återställa uppkomna missförhållanden i dessa hänseenden. Några 

 tillförlitliga mått eller tal för utrönandet och bekräftelsen af dessa 

 fakta äro mycket svåra att för närvarande erhålla, och man kan 

 icke till fullo förlita sig på traditioner, hvilka dels öfverdrifva de 

 verkliga förhållanderna, dels äfven se dem i en alldeles olika da- 

 ger och derföre, med våra nu begagnade uttryck, blifva otillför- 

 litliga för alla jemnförelser, så väl för närvarande som för det 

 förflutna. 



Och om vi gå längre i samma fråga: månne icke t. ex. fi- 

 skarne i allmänhet till utveckling och antal kunna antagas bero 

 af den föda, som för dem finnes att tillgå? Ar det icke sanno- 

 likt att, om naturforskaren kände talförhållandet af de små ento- 

 mostraceerna och insekterna, om ock blott ytterst relativt eller 

 blott uppskattningsvis, uti ett fiskrikare vatten, han äfven skulle 

 kunna angifva orsaken, hvarföre vissa fiskarter saknas i vissa vatten? 

 och vidare angifva en möjlighet, hvarigenom fiskmängden i de 

 derpå icke rika vattnen med all sannolikhet skulle kunna upp- 

 bringas derigenom, att tillväxten af denna fiskföda på ett eller 

 annat sätt särskildt kunde befordras? 



Man har gjort stora bemödanden för biafveln, men några 

 talförhållanden, hvarigenom man, äfven ytterst relativt, har kun- 

 nat uppskatta det nödvändiga fältet för dessa djurs närings- och, 

 om jag så får uttrycka mig, jagt-behof, hafva vi ej fått bekanta; 

 mången gång torde just våra bemödanden att stegra bikulturen 

 strandat derföre, att nödiga blomsterarealer icke törefunnits der 

 man sökt kultivera bien ^). 



') sä synes mig åtminstone föriiällandet vara pd mig bekanta traktei'; genom odling 

 af markerna liafva de ända till långt frän gardarne beröfvats sin blomstermatta. 



