64 ÜFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1&6 7. 



förstör dem? Månne ej åtgärder kunna och böra företagas till 

 de ädlare trädslagens skydd, utan att nämna om sådant för de 

 nödvändigaste d, v. s. barrträden? 



Med dessa de ädlare löfträden flykta tillika en stor mycken- 

 het örter, som fröjda sig endast i dessas skygd och af dessas 

 närhet. Nu kunna vi endast gifva antydningar om dessa förhål- 

 landen. Egde vi rigtiga beteckningssätt och taluppgifter häröfver, 

 så kunde vi åtminstone redogöra för närvarande förhållanden och 

 deponera åt våra efterkommande värderika och säkerligen icke 

 resultatlösa uppgifter. 



Kulturen ändrar löfträdens, örternas och gräsens ömsesidiga 

 förhållanden och dermed äfven de på dem och af dem beroende 

 djurarternas, särdeles insekternas, lefnadsförhållanden och deras 

 relativa antal. Genom iakttagelser öfver såväl växtarternas yt- 

 forhållanden som de på dem beroende insekternas mängdtal 

 skulle säkerligen en del nu svårfattliga naturtilldragelser blifva 

 utredbara, såsom t. ex. vissa insekters plötsliga framträdande och 

 stora talrikhet under vissa tidskiften, troligen i följd af det ve- 

 getativa lifvets gynnsamma utbildning; många djurarters små- 

 ningom tillväxande talrikhet, i följd af vissa moderplantors kultur 

 eller ovanligare utveckling; andra djurarters ovanliga utbildning 

 derigenom, att tillgångj till näringsmedel vare sig af djur- eller 

 växt-ämnen tillfälligt utbildat sig. — Genom att fästa uppmärk- 

 samheten häråt och iakttaga talförhållanden i dessa hänseenden, 

 är jag förvissad, att flere naturhändelser, hvilkas hastiga upp- 

 trädande nu förvåna och oroa oss, skulle blifva iakttagbara, och, 

 om icke annat, möjliggjorda att antecknas och bevaras, hvilket 

 nu oftast icke är händelsen. 



Vi hafva vidare för närvarande behof af flere upplys- 

 ningar, som ekonomien fordrar af växtkännaren t. ex. i och för 

 djurens näring, men hvarpå blott kunna fås otillräckliga svar. Den 

 ena ängen eller betesmarken lemnar ett godt foder eller bete, 

 den andra dåligt. De särskilda växtarterna angifva väl detta 

 förhållande i allmänhet för botanisten, men det gifves intet mått, 

 hvarefter dessa förhållanden kunna uttryckas i bestämda tal. — De 



