98 ÜFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR. 1867. 



ankare wenom en tjeder eller dylikt aflägsnas från jerncylindern, 

 sa snart den utvecklade magnetismen blir för svag att draga det- 

 samma mot elektromagnetens poler. Om nu strömmen slutes och 

 öppnas efter bestämda mellantider, så produceras under en viss 

 tid en bestämd qvantitet värme. Om man derefter låter ankaret, 

 under det att detsamma dragés till elekti-oraairnetens poler, för- 

 rätta ett mekaniskt arbete, t. ex. att uppvinda en tyngd eller 

 dylikt, så måste tydligen värmeproduktionen dervid blifva så 

 mycket mindre, som svarar mot det förrättade mekaniska ar- 

 betet; hvilket äfven Favre på experimentel väg bevisat vara 

 förhållandet'). Men a andra sidan hafva hvarken motståndet i 

 strömmens ledningsbana eller den elektromotoriska kraften i sta- 

 peln blifvit förändrade; af hvilka båda momenter den utvecklade 

 värmemängden beror. Det är dock lätt att inse, att den olika 

 beskaffenheten af induktionsstiömmarne i de båda fallen upp- 

 häfver denna motsägelse. En del af den producerade värme- 

 mängden utgöres nemligen af det värme, som af de genom 

 ankarets rörelse uppkommande induktionsströmmarne alstras i 

 elektromagneten och dess ankare. Den elektricitetsmängd, som 

 härigenom sättes i rörelse, är visserligen lika stor, antingen an- 

 karet är belastadt eller icke; men då ankaret är fritt, rörer det 

 sig hastigare än, då det förrättar arbete, och de ifrågavarande 

 induktionsströmmarne hafva derföre i fön-a fallet en kortare du- 

 ration än i det sednare. En lika stor elektricitetsmängd fullbordar 

 således sin cirkulation på kortare tid, dä ankaret är fritt äu då 

 det är belastadt. Induktionsströmmens intensitet blir derföre i 

 förra fallet större än i det sednare, ehuru hela den cirkulerande 

 elektricitetsmängden i båda fallen är lika. Då nu den uLveck- 

 hule värmemängden är proportionel med qvadraten pa strömmens 

 intensitet, så är det lätt att visa, att den af nämnde induktions- 

 strömmar i elektromagneten och dess ankare producerade värme- 

 mängdiMi blir större, då ankaret är fi'itt och följaktligen rörer 

 sig hastigare, än da mekaniskt arbete förrättas, och derföre an- 

 kaiets gäng är långsammare, l^^tt analogt förhållande äger rum 



') C(iiii|)l. K I"), .^iU, .Ol). ,'Vri'li (li:s sciciiccs plivs. ol n;il. 11 3(), siil. 55). 



