EDLUND, UN'l)KH.S()lvN'IN(; OM DKN r;AI.V ANlsK A l,.llJSIlACiKN. 99 



mod tlc iiulukti()nsstr(imm;ir, s(Hii i Imda rallni u|)|ik()iiiiiia i don 

 ^alvaniska, ströinmens ledniii^.sbaiia. Induktiüiisstiiiiimianios nud- 

 lankomst är i detta fall s;t luidvändig för att upphäfva den aii- 

 gifna motsägelsen, att, om dessa icke förut varit kända, man 

 genom en dylik slutledning möjligen kunnat ana, deras tillvaro. 



2. Den galvaniska induktionen och värmeabsorptionen vid 

 kemisk sönderdelning hafva länge varit bekanta, och vi liafva i 

 det föregående sökt visa, i hvilket innerligt samband dessa feno- 

 mener stå till det rätta begreppet om kraft och mekaniskt arbete. 

 Vi skola nu öfvergå till ett fall, i hvilket man hitintills icke känt 

 det medel, som naturen begagnar för att upphäfva motsägelsen 

 mellan den bevisade satsen, att den galvaniska strömmens värme- 

 utveckling beror af den elektromotoriska kraften och af lednings- 

 motståndet, och den axiomatiska sanningen, att, om en kraft sam- 

 tidigt gör tva verkningai', summan af dessas qvantitativa värden 

 måste vara lika stor, som det qvantitativa värdet af endera af 

 dera, då denna ensam frambringas. 



Ett sådant fall är den galvaniska ljusbågen, som bildas, då 

 elektriciteten under utveckling af ljus och värme genom en gas 

 öfvergår från en fast ledare till en annan. Det är en väl känd 

 sak, att i en dylik ljusbåge materiela partiklar af strömmen lös- 

 ryckas från den ena polen och öfverföras till den andra. Det är 

 isynnerhet den positiva polen, som pä detta sätt sönderslites, 

 under det att den negativa derför är mindre utsatt. Utom detta 

 rent mekaniska arbete, som af strömmen förrättas, kunna genom 

 strömmens direkta medverkan kemiska sönderdelningar i ljus- 

 bågen förekomma. Om bildandet af nya kemiska föreningar der- 

 städes skulle äga rum, kan detta icke betraktas såsom en direkt 

 och uteslutande verkan af strömmen sjelf, utan har, till en del 

 åtminstone, sin orsak utom och oberoende af densamma. Hvad 

 nu först de kemiska sönderdelningarne beträffar, så har det me- 

 kaniska arbete, som strömmen förbrukar för att åstadkomma 

 dessa, sin mekaniska värraeeqvivalent i den värmeabsorption, 

 som dervid alltid uppkommer. Deremot är förhällandet helt 

 annat med det rent mekaniska sönderslitandet af polerna. Med 



