KDLUNl), UNl)F-llS()KNrN(i OM DKN (JA I,V ANFSKA l,.IU.sltÄ(;i;N. 105 



= Ty. 51"5 . J)å (leref'tor kolspctsarne ställdes i kdiitakt och 

 liardt trycktes emot hvarandra, måste 8,4 tum af rheostaten in- 

 fogas i ledningen för att bringa taiigentbussolen pä den nämnda 

 utslagsvinkeln. Det totala motståndet i denna Ijusbäge var så- 

 ledes 8,4 — 0,6 — 7,8 motståndsenheter. Vid samma strömstyrka 

 erhöllos för ljusbågar af kortare längd följande resutater: 

 Bågens längd = 4 skaldelar; dess motstånd —7,6. 

 d:o =3 d:o d:o =7,3 



d:o =2 d:o d:o =7,1. 



d:o =\ skaldel d:o =6,9. 



Man får således: a-i-56. = 7,8: a+46, =7.6: a+3/>., = 7,3: a+26 

 — 7,1 och a+&j=6,9. För hvarje tillökning af en skaldel i bå- 

 gens längd ökas således motståndet med 0,2 motståndsenheter. 

 Häraf kan man sluta, att 6. = 6^ = 6, = />„ = 5, =0,2, och a = 6,7. 

 Den elektromotoriska kraft, som uppstår i ljusbågen, minskar 

 således strömstyrkan lika mycket, som ett infogadt motstånd af 

 6,7 motståndsenheter. Häraf kan man lätt beräkna storleken af 

 denna motkraft, uttryckt i elektromotoriska kraften hos stapeln. 

 Kallas denna sednare för E och elektromotoriska kraften i ljus- 

 bågen för D, sä har man; 



i: _ E—D 



12.285 + 8,4=20.685 ~ 20,685-67=13,985 ' 

 hvaraf erhålles i> = 0,3239 E. 



Försöket 2. Då motståndet M blifvit ökadt till 14,176 mot- 

 ståudsenheter och 11,0 motständsenheter af rheostaten blifvit i 

 ledningen infogade, var strömstyrkan = Tg. 45"30'. Vid denna 

 strömstyrka erhöllos följande resultater: 



Bågens längd =3 skaldelar; dess motstånd =10,4. 

 d:o =2 d:o d:o = 9,8. 



d:o — 1 skaldel d:o = 9,2. 



För denna strömstyrka har man således a+3& = 10,4; a+2h 

 = 9,8 och a+Z> = 9,2; hvaraf a— 8,6 och 6 = 0,6. 



Om man häraf beräknar D på samma sätt som vid före- 

 gående försök, så erhålles: 



X> = 0,.S416Ä 



