106 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



Försöket 3. Vid detta försök gjordes A/-- 21,29 motstånds- 

 enheter. Då dessutom 13,5 tum af rheostaten iafogades, visade 

 tangentbussolen på 36"22' i medeltal. 13,5 tum utgjorde hela 

 längden af rheostaten, så att, med bibehållande af nämnde värde 

 på M^ strömstyrkan med tillhjelp af rheostaten icke kunde göras 

 mindre. Då ljusbågens längd var 2 skaldelar, och 0,6 tum af 

 rheostaten var infogad i ledningen, var tangentbussolens utslag 

 33"40'. Häraf kan motståndet i ljusbågen lätt beräknas. Man 

 erhåller nemligen: 



Bågens längd =2 skaldelar; dess motstånd =16,66. 

 d:o -:1 skaldel; d:o =14,76. 



Man får således, då strömstyrkan är ^=Tg. 33"40 , a+26 = 

 16,66, och a+6= 14,76; hvaraf a= 12,86 och 6=1,9. 



Häraf erhålles på samma sätt som i det första försöket: 

 D= 0,3336 E. 



Af föregående försök följer, att den elektr omotoriska kraften 

 (D) i ljushågen är oberoende af strömmens styrka, samt att ljus- 

 hågens egentliga ledningsmotstånd är proportionelt med dess längd 

 och tillväxer, då strömstyrkan aftager. 



5. Att D är oberoende af strömstyrkan förefaller möjligen 

 vid första påseendet oväntadt; men vid närmare eftersinnande 

 finner man dock, att detta är i full öfverensstämmelse med andra 

 egenskaper hos den galvaniska strömmen, hvilka härmed stå i 

 nära samband. Det mekaniska arbete, som strömmen förbrukar 

 för sönderslitandet af polspetsarne, mätes af den förminskning i 

 den totala, af strömmen producerade, värmemängden, som upp- 

 kommer genom den af sönderslitandet förorsakade elektroniotoriska 

 kraften D. Om E, är stapelns elektroniotoriska kraft och L mot- 

 ståndet vid en viss strömstyrka, då ingen ljusbåge bildas, så ut- 



trycker strömstyrkan, och hela den af strömmen produce- 

 rade värraemängden. Om deremot en ljusbåge bildas och L fort- 

 farande utmärker hela motståndet, så är strömstyrkan och 



{E—D)^ , 



— - — den producerade värmemängden. Det af strömmen i ljus- 



