KDLUNI), IlNDKIisOKMNd OM DKN (1A1,\ ANISKA l,.IIIsll.\(; ION . 109 



Om man liäraf på samma sätt soiji förut beräknar />, sa 

 erhålles 



X>r. 0,3934 7^;'=^ 6,877. 



Dessa båda försök leda således till det resultat, att D äfven 

 är oberoende af den elektro) notoriska kraften i stapeln. Skillnaden 

 mellan 6,877 och 6,690 kan nemligen betraktas såsom observa- 

 tionsfel. 



7 Försöksserien 3. 



Vid denna serie begagnades jern till polspetsar. Härvid inträffa- 

 de, att spetsarne starkt oxiderades, hvarigenom ledningen i bågen 

 blef sämre, och strömstyrkan föll, så att det blef svårt att erhålla 

 något noggrant och tillförlitligt mått på ljusbågens motstånd. 

 Emellan två på hvarandra följande observationer måste oxiden 

 på spetsarne borttagas med en fil. 



Nedanstående tal erhöllos, innan ännu något tjockare oxid- 

 öfverdrag hunnit bilda sig. 



Försöket 6. Strömstyrkan var = Tg. 54" 15'. 

 Då ljusbågens längd var =4 skaldelar, var dess motstånd =3,4. 



d:o d:o =3 d:o d:o =3,1. 



d:o d:o =2 d:o d:o =2,8. 



d:o d:o —\ skaldel d:o =2,45. 



Försöket 7. Strömstyrkan = Tg. 56''25'. 

 Ljusbågens längd =4 skaldelar; dess motstånd =3,3. 

 d:o =1 d:o d:o =2,4. 



Stapeln bestod vid dessa båda försök af 50 Bunsens ele- 

 menter. 



Försöksserien 4. 



Vid denna serie begagnades åter kolspetsar, men af ett annat 

 slag än förut. Rheostaten tömdes och rengjordes samt fylldes 

 derpå med en ny lösning af kopparvitriol. 



Ofversigt af K. Vet.-Akad. FörJimdlingar. Arg. 24. N:o 4. ^ 



