110 ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHAXDLIXGAR, 186 7. 



Försöket 8. Stapeln bestod af 77 elementer. Då 0,6 af rheo- 

 staten var i ledningen infogad, visade magnetnålen på 63"43' i 

 medeltal; och då derefter 13 rheostatenheter insattes, på 43"53'. 

 Häraf beräknas ikf-= 10,62 och £'^22,73. Då endast 0,6afrheo- 

 staten var i ledningen insatt, och bågens längd — 4 skaldelar, er- 

 hölls dennes motstånd = 6,7. 



Vid samma strömstyrka erhölls dessutom: 



Bågens längd =3 skaldelar; dess motstånd =6,3. 

 d:o =-2 d:o d:o =5,9. 



d:o -1 skaldel d:o =5,4. 



Försöket 9. I detta försök borttogos 20 elementer, så att 

 stapeln endast bestod af 57 sådane. Då 0,6 af rheostaten var 

 insatt i ledningen, var utslaget på tangentbussolen 62"6', och, då 

 13 rheostatenheter voro infogade, 37''44'. Häraf erhålles M' = 8,425 

 och ^=15,91. Dä 0,6 af rheostaten var insatt i ledningen er- 

 hölls följande resultat: 



Bågens längd — 2 skaldelar; dess motstånd =8,9; 

 samt vid samma 

 strömstyrka d:o d:o =1 skaldel; d:o , =8,1. 



Af försöket N:o 8 erhålles i) =0,279 £'=6,34 och af N:o 9 

 Z)- 0,407 ^'' = 6,48. Denna serie leder således till samma re- 

 sultat som försöksserien 2, eller att D är oberoende af den elek- 

 tromotoriska kraften i stapeln. 



8 _ Försöksserien 5. 



Värmeutvecklingens storlek i den galvaniska ljusbågen beror 

 af strömmens styrka och af bågens motstånd samt är med det 

 sednare proportionel. Då nu det verkliga motståndet icke är 

 större än hvad föregående försök visa, utgörande endast en mindre 

 bråkdel af hvad man hitintills ansett detsamma vara, så kunde 

 man ni(ijligcn ifragasiitta, huruvida detta motstånd är tillräckligt 

 stort för att förklara. u[)pkon)sten af den höga temperatnr, som i 

 ljusbågen egor rum. l-'ör att undersöka detta anställdes ftiljande 



ex/*' 



