170 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLTNGAK, 186 7. 



pes 35, 18 C" pes 80 ejusdera speciininis junioris. 18 B^ Maxilla 

 aucta speciininis majoris 18 C^ Pes 28 auctiis ejusdem speciminis 

 majoris. 18 D Setae 500:ies aactae: a et b speciminis minoris, c spe- 

 ciminis majoris. 18 E postica pars specira. junioris; cirri annales sub 

 ano inserti. 



Namnet Nereilepas föreslogs af Blainville för fyra af 

 Savigny under genus Lycoris beskrifna arter, livilka af AUDOUIN 

 och M. Edwards sedermera räknades till deras alla Savigny's 

 Lycoris-arter omfattande genus Nereis (L). Oersted, som insåg 

 nödvändigheten att indela Nereis AUD. & M. Edw. i flera genera, 

 beskref under det Blainville'ska namnet Nereilepas två arter, Ne- 

 reilepas variabilis och Nereilepas fusca, samt upprättade ett nytt 

 genus Heteronereis, till hvilket tvenne af Blainville's Nereilepas- 

 arter, Lycoris lobulata Sa v. och Lycoris podophylla Sav., af sed- 

 nare författare, t. ex. Grübe och Johnston ganska naturenligt 

 räknades. Medan sålunda tvenne af Blainville's Nereilepas- 

 arter blefvo öfverförda till ett eget genus, användes det Blain- 

 ville'ska namnet Nereilepas af Orsted på sådana arter, som 

 numera icke kunna generiskt förenas med de återstående tvenne 

 arterna af Blainville's Nereilepas. Nereilepas variabilis Orst., 

 hvilken jag anser vara identisk med Nereis Dumerili AuD". & M. 

 Edw., är nemligen genom sin egendomliga beväpning af proboscis 

 och genom hela sin organisation tydligen generiskt skild från 

 Lycoris fucata Sav., och Nereilepas fusca Orst. är icke annat 

 än en ung Nereis pelagica L. Men af Blainville's fyra Ne- 

 reilepas-arter är det endast Nereilepas fucata (Sav.), som numera 

 kan anses representera detta genus i Blainville's mening, ty 

 tvenne af de öfriga äro, såsom ofvan nämndes, redan förut gene- 

 riskt afsöndrade, och den fjerde, Lycoris folliculata Sav., kan 

 aldrig igenkännas, emedan original-exemplaret redan förkommit, 

 och Savigny endast i korthet och i högst allmänna ordalag om- 

 nämnt den, utan att omständligen beskrifva arten och utan att 

 ens känna eller uppgifva från hvilken trakt af jorden det af 

 honom sedda exemplaret härstammade. Om det är nödvändigt, 

 hvilket ingen billigtvis kan ifrågasätta, att vid söndrandet af ett 

 äldre för mycket omfattande genus låta det gamla genusnamnet 



