256 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLlNttAR, 1867. 



Inga andra tydliga spår efter muskelfästen synas än de, 

 som haft sin plats på ömse sidor om den förlängda mellan- 

 väggen. Möjligtvis äro de smala ränder, som gå från yttre 

 kanten af adductorernas rörmynning till skalets sidokant mär- 

 ken efter sådana. Kanske hafva, såsom lios Obolus, muskler 

 varit fastade i ventralskalets öfversta rörlika hörn, hvilka ligga 

 emellan det höjda midtelfästet och de omhvälfda, samt med 

 detta förenade skalkanterna. Genomskärningar af ventralskalet 

 på tvären, i närheten af spetsen, visa fyra rör, af hvilka de 

 tvenne yttersta endast härröra af dessa öfversta hörn, hvilka 

 äfven i aftryck likna de verkliga rören. 



Men om Trimerella i anseende till det stora mellersta rau- 

 skelpartiets utbildning kan räknas för beslägtad med Lingulidae, 

 aflägsnar hon sig vida från dem deri, att hennes dorsalskal ge- 

 nom ett bredt, tunglikt, vågrätt utskott, en tillstymmelse till en 

 "processus cardinalis", ärförenadt med ventralskalet. Detta ut- 

 skott passar in i en halfmånformig grop under ventralskalets 

 area. Denna area, om hon så får kallas, är uppkommen af de 

 bågformiga lameller, hvilka, den ena efter den andra, hvälft sig 

 öfver den halfmånformiga gropen. 



En annan afvikelse, hvartill jag ej vet motstycke bland 

 brachiopoderna, är den, att båda skalens sidokanter äro fårade 

 af en ränna, som är grundare mot sina ändpunkter och djupast 

 i midten af sin längd. Dessa rännor gripa in i de motstående 

 skalkanterna och bidraga sålunda att hålla skalen fastare till- 

 slutna. 



De stundom ända till 15 m.m. tjocka skalen bestå i sitt 

 nuvarande skick af kalkspat, utan spår af finare organisk 

 struktur. 



