SMITT, KlUI'lsK l'OR'l'KCKN. ()I'VKH SKAM). IIA ls-liin()/,(JKIl. 293 

 XXIV, figg. 1, 5; I.IUIII., I'np. //ist.. Jivit. Zu„j,lt., p. ;{üi), t,;il). 



XIX, lig'g-. 7.5, 75'; (jlossii, jjev. Vuast, p. 225; IIincks, Ami. 

 Mag. Niit. Hist., scr. 2, vol. XV, p. 129; Gosse; Mar. Zoo/., 

 part. 2, p. 14, fig. 17; IIincks, Aim. Mag. Nat. Itisl., ser. 8, 

 vol. IX, p. 25. 

 Ifab: hl maribus Britaiuiiaiu et ]3ahusiam ((lulhuarcii, ubi LovioN 

 a. 18i{4 caiu primus Flustrro foHaocto aftixam ccpit) afflueutibus. 



De anmärkningar, som i föregående afhandling blifvit fram- 

 ställda om förhållandet mellan Ctenostomerna och denna ordning, 

 skola nu i det speciella bevisas. 



Afven här gå vi samma väg: det är alltjemnt utvecklings- 

 historien, vid hvars resultater vi stödja oss. Härvid har emel- 

 lertid den vetenskapliga betraktelsen ett vigtigt moment att 

 ihågkomma, på hvilket vi dock här ej närmare kunna ingå, nem- 

 ligen den geologiska utvecklingen. Till dess denna blifvit i sam- 

 ma riktning undersökt, måste mycket förblifva för den descri- 

 ptiva zoologien oförklarligt, och månget fel kan insmyga sig, der 

 vi nu minst ana något sådant. 



Ett exempel på denna osäkerhet lemnar oss vår kunskap 

 om den geographiska utbredningen. Många af de Bryozoer, som 

 inneslutas inom de af BUSK uppställda gränserna för Chilosto- 

 mata, äi'o upptagna såsom spridda öfver största delen af jor- 

 dens haf, och det är klart, att en sådan böjlighet under yttre 

 omständigheter låter med sig förena och förklarar sjelfva for- 

 mernas böjlighet, om också en gång geologien eller en noggran- 

 nare undersökning af dessa arter skulle visa likheten endast 

 vara skenbar, måhända beroende af emot hvarandra gående ut- 

 vecklingar från vidt skiljda utgångspunkter. En sådan möjlig- 

 het ställer det såsom en nödvändig fordran på artstudiet att 

 med intresse erkänna och fästa sig vid karakterernas föränder- 

 lighet, och lagarne för denna söka vi uti utvecklingshistorien. 



Enligt geologiens resultater, samlade isynnerhet af D'Orbi- 

 GNY, äro Chilostomerna betydligt yngre än Cyclostomerna, men 

 i nutidens haf uppträda de formrikast bland Bryozoerna. De 

 äro också i sina typiska former de högst utvecklade, och denna 

 deras rang har sitt uttryck såväl i den mera sammansatta po- 



