SMlir, Kluri.sK I'ÖIITECKN. ÖTVEIl SKANU. IIAI'S-H|{.V()/,OKK. 295 



frän en rundad uppsvallning ') påminna tydligen om < 'i/rloxto- 

 lucrnu, livilka på detta sätt skulle vara att anse såsom en egen 

 utvecklingsriktuing af ]Jryo/oerna från närheten af Ve.riculariea-. 

 På grund af denna betydelse upptaga vi under en egen familj 

 de få arter, som äro kända af slägtet 



Dettas byggnad och utvecklingshistoria hafva vi redan för- 

 ut -) afhandlat, med en af våra nordiska arter såsom exempel. 



Djurhusväggen är vanligen hyalin, men förstärkes genom 

 kalkafsättning och blifver på äldre exemplar ofta i hög grad 

 ogenomskinlig. Till detta kalklager höra de porer, som på nå- 

 gra arter förekomma spridda öfver hela djurhusväggens yta, 

 under det andra arter hafva dem åtminstone till större delen 

 ordnade i rader, hvarje sådan rad på en ringförmig upphöjning 

 ruudt om djurhuset. Hvarje djurhus är genom en knäformig 

 böjning deladt i tvenne delar, men den öfre (yttre) af dessa 

 kan förlängas eller så starkt utvecklas till skillnad från den 

 nedre delen, att den förra får utseendet af ett helt djurhus fä- 

 Stadt vid den senare, som då synes motsvara Vesiculariéernas 

 starabildning. Liksom hos dessa, så kan äfven här kolonien 

 förekomma dels krypande, dels upprest, ehuru åtminstone ännu 

 blott en art är känd i det senare stadiet. De förändringar, 

 hvilka djurhusens form härvid kan undergå, liksom skillnaden 

 mellan de enkla och förlängda djurhusen äro äfven här vigtiga 

 att ihågkomma vid arternas begränsning. 



Så eger 



^. trimcata 

 såväl kortare djurhus, uti hvilka vid djurets indragning hela 

 Ventrikeln inneslutes i den nedre delen, som oCk längre sådana, 

 inom hvilka hela den indragna digestionskanalen inneslutes uti 

 den öfre delen. Båda dessa slag förekomma såväl i de kry- 

 pande som de uppresta stammarne. Likaså kan basaldelens 



^) "Central disc", BusK, Trans. Micr. Soc, 1. c. 

 2) Öfvers. Vet.-Akad. Förli. 1865, p. 11. 



