298 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAB. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



för denna art ^). Detta påminner om förhållandet vid djurhus- 

 förlängningen på ^. argillacea, ehuru ej här det äldre djurhu- 

 set bibehållits oförändradt. 



Anm.: BusK har i samma afliandling anmärkt strice i de stora re- 

 tractorerne och opercular- (labial-^ musklerna. Detsamma har 

 jag visserligen vid senare undersökningar funnit såväl i avicu- 

 larie- och vibracularie-musklerna som i öfriga muskler hos nå- 

 gra Hafs-Bryozoer; men dessa strice äro längre från att mot- 

 svara högre organiserade musklers sammansättning än att anses 

 såsom modifikationer af elastiska baud. 



Hos de följande familjerna, af hvilka vi först upptaga 



Cellulariece, 

 träffa vi dessa numera lätt förklarliga, ehuru icke derföre min- 

 dre interessanta, secundära kolonial-delar, som efter sin olika 

 form och utbildning fått namn af horst, avicularier, oviceller och 

 rottrådar. Alla dessa ega morphologisk motsvarighet med hvar- 

 andra såsom uppkomna genom en secundär knoppning efter och 

 vid sidan af den första knoppningen, genom hvilken djurhusen 

 alstrats. Derföre se vi dem också alla kunna saknas eller den 

 ena efter den andra kunna försvinna på en del af en koloni el- 

 ler på hela denna, utan att djurhustypen i något väsendtligt 

 förändras, ehuru vanligen i förening med en modifikation af 

 denna. Borsten hafva sin plats i den kant, som begränsar 

 mynningsarean, den egentliga djurhusranden, så som utvecklings- 

 historien äfven om Cellulariéerna visar oss, att djurhusets nedre 

 del är en vid typens utveckling senare tillkommen förlängning. 

 De äro således motsvarande bildningar till dem vi sett på Al- 

 cyonidiimi hispidum, ehuru de här mera förlorat utseendet af 

 sjelfständighet, hvilken blott visar sig genom en inknipning af 

 deras lumen på något afstånd från deras fäste. Så som bor- 

 sten stå, en mer eller mindre fullständig spetsgård, inom hvil- 

 ken tentakel-kransen reser sig, tjena de antagligen till skydd 

 för denna och för den tunntäckta mynningsarean — detta senare 

 framträder tydligare, då ett af dem förändras till det förr så 

 kallade operculum, hvars namn vi här utbytt mot fornix till 



') 1. c, figg. 5 och 6. 



