SMITT, KItl'l'ISK K(')K ri;CK\. (M'VKK SK\M), II \ Is- Il |M O/.OKK . iiOT 



Kil sä svaij! början till cii stumloiii liiiiisliöf^ och tätt för- 

 grenad stam styrkes tieiioiii iDltradar, ndi dessa utsprin^a fraii 

 den nedre delen af «Ijurliiisen, der \i se en [Mir pa det tredje 

 djurhuset i var tigur (tig. 15). 



Nu utbytes den enkla knoppningen mot en samknoppsklyf- 

 ning, oeli internodier bildas med två eller tre djurhus, oftast i om- 

 vexlande tal pä de äldre delarne af stammen (figg. 13 oci) 14). 

 Djurhusens form är i detta stadium nedåt spetsigt afsmalnande. 

 Häruti se vi en öfverensstämmelse med Eucratea. Men deras 

 mynningsarea får oftast en annan riktning: liksom uppstode en 

 trängsel genom knoppningarne vid inre hörnet af djurhusets 

 topp, så blifver detta med sin mynningsarea här mera utåt rik- 

 tadt i sin öfra ända, under det mynningsareans nedra ända för- 

 blifver närmare midten af stammens framsida. Detta gäller 

 dock hufvudsakligast de nedre djurhusen i hvarje internodium, 

 och det mellersta djurhuset i grenvinkeln förblifver alltid mera 

 rakt, beroende af den likformiga knoppningen från bada hörnen 

 i baksidan af dess topp. Likaså förändras mynnings-areans 

 form från att vara rund till att biifva elliptisk högre upp på 

 stammen (figg. 10 och 12). Det mest karakteristiska för detta 

 stadium är likväl sido-aviculariernas stora utveckling. Som of- 

 tast äro dessa i sin längd (uppifrån-nedåt) likstora med djur- 

 husets mynnings-area, fastade längs yttre kanten af denna. Emel- 

 lertid variera de så till sin storlek som till sin förekomst. Ofta 

 saknas de på det ena eller andra eller på alla djurhusen i ett 

 internodium eller på större delar af en stam; oftast äro de 

 större på den ena sidan af stammen än på den andra. Pä 

 samma sätt förhåller det sig med avicularierna på stammens 

 framsida: dessa, som dessutom äro betydligt mindre, saknas 

 ofta, och på arktiska exemplar har jag de flesta gånger sökt 

 dem förgäfves. Mest konstant är deras förekomst på det öf- • 

 versta djurhuset i internodierna, hvilket alltid saknar sido-avi- 

 cularierna. 



Der skifvan till fornix blifvit fullt utvecklad, är den run- 

 dadt trekantig (fig. 10), med den mindre sidan uppåt och i ho- 



