312 ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1867. 



husen så förlängda, att ovicellerna blott nå halfva längden upp 

 till det nästa djurliusets mynnings-area. 



Tentaklernas antal på denna form är 14. 



Liksom Crisiorna visar äfven C. gracilis en egendomlig miss- 

 bildning, deruti att stundom tre grenar utvecklas från toppen 

 af ett internodium, så att midteldjurhuset i den egentliga gren- 

 vinkeln på sin ena sida som vanligt har 2, men på den andra 

 sidan 3 djurhus, af hvilka sista det yttersta är början till en 

 gren, som dock aldrig visat sig synnerligen utvecklad. 



Anmärkningsvärdare är emellertid en formförändring, den 

 vi benämnt C. duplex (Tall. XVI, figg. 25 och 26), som visar, 

 att äfven denna art, liksom åtskilliga andra inom denna familj, 

 kan närma sig till den treradiga djurhusställningen. Det är med 

 anledning af denna, vi ofvan anmärkt, att samknoppsklyfningen 

 vid grenbildning kan utgå redan från toppen af det till åldern 

 femte djurhuset i internodiet. Detta förklaras emellertid, der- 

 igenom att ledringen icke som annars uppstått straxt ofvan top- 

 pen af det mellersta djurhuset i grenvinkeln, utan först en half 

 djurhuslängd högre upp, så att de båda djurhus på hvar sin 

 sida om detta mellersta, som äro närmast yngre, få plats äfven 

 för sina mynningar under ledringen. Här i grenvinkeln komma 

 således trenne djurhusmynningar i bredd, en antydan till den 

 mera utvecklade treradigheten, som förekommer på flera sydliga 

 former af detta slägte, men här i norden blott finnes på Cabe- 

 rea Ellisii bland Cellulariece. Äfven i andra hänseenden när- 

 mar sig denna form de nyssnämnda. Djurhusen blifva nemli- 

 gen ännu mera jemntjocka och tättsittande än på en C. graci- 

 lis; deras mynnings-areor blifva proportionsvis till djurhusens 

 längd större (ungefär 0,33 jum. långa och 0,17 mm. breda) och 

 närma sig mera konstant den rundadt fyrkantiga formen: hela 

 stammen utmärker sig genom en fastare och mera likformig 

 byggnad, hvilket senare äfven visar sig i den nästan konstanta 

 förekomsten af likformiga avicularier såväl i öfre-yttre hörnet 

 af djurhusen som på dessas framsida. Der ett af de förra en 

 gång saknades, visade dess plats tvenne porer i kalkväggen. 



