svirrr, KiirnsK i'oii tkckv. <")1'vku skwd. ii ai's-hu vo/.oku. iil'5 



Såviil l»or.st uti myiniiii^s-arciins rjiiid som y'(»////./' siikii.is (ihcr- 

 allt pa (le cxciuplar, vi Iiat't att undersöka. Oviccllcnia hilic- 

 liälla (Icii vanliga tbruicn tor (Z ternata, iikmI saiiiiiia Ijusai-c, 

 tvärstäliila Häck straxt otVan sin mynning. 



Som man ser, representerar ( '. (htjile.r inom gränserna för 

 denna art samma stadium som den mest utvecklade Crisia den- 

 ticulata inom Crisiornas grupp. Den tyckes emellertid vara 

 temligen sällsynt, endast funnen i några få exemplar uti Hen- 

 loopen-Strait vid Spetsbergen på lerbotten och 50 famnars djup. 



Jemförelsen med Crisiorna synes dessutom kunna lemna en 

 vigtig vink för förklaringen af formskillnadernas uppkomst, da 

 vi nu sett, att de låta hänföra sig till ett gemensamt ursprung. 

 Formerna i den ena gruppen synas nemligen äfven i sin före- 

 komst öfverensstärama med de motsvarande formerna i den an- 

 dra. Sammanställa vi dem då till jemförelse: 



Crisia eburnea — Cellularia ternata 



Crisia eburneo-denticuiata / \ Cellularia gracilis 

 Crisia denticulata S ( Cellularia duplex; 



så se vi, att både den geographiska och bathymetriska utbred- 

 ningen för formerna på den ena sidan i det väsendtliga mot- 

 svara samma utbredning för dem på andra sidan om strecket. 

 Isynnerhet har detta varit påtagligt vid Spetsbergen, der Cri- 

 sia ehurnea och Cellularia ternata oftast följas åt, samman- 

 vuxna och blandade med hvarandra, på snart sagdt alla de stäl- 

 len, der de äro typiskt utvecklade. Den inverkan yttre förhål- 

 landen kunna medföra synes således för dessa former vara den- 

 samma; men hvilka dessa förhållanden äro och huru långt denna 

 inverkan sträcker sig, återstår ännu att med säkerhet fast- 

 ställa, ty djupet ensamt kan icke vara det bestämmande, der- 

 till varierar det för mycket, och någon förkärlek att fästa sig 

 vid ett visst slag af föremål kunna vi ej för dessa former 

 framvisa. Alger, snäckor och snart sagdt allt kunna de fästa 

 sig vid på fast botten; på lerbotten sitta de alla fastade isyn- 

 nerhet vid Ascidior och Sertularior, Att förändringarne gå i 

 jemnbredd med utvecklingen, hafva vi emellertid visat; fram- 



