314 ÖPVEKSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK, 186 7. 



tiden har att förklara de yttre förhållandenas makt öfver 

 denna. 



Med dessa former synes visserligen ^eniaia-gruppens ut- 

 veckling vara afslutad, åtminstone såvidt våra direkta observa- 

 tioner sträcka sig; men då cfracilis-fornien, såsom ej sällan hän- 

 der, förlorar alla de secundära knoppningarne, endast rottrå- 

 darne undantagna, och får porer i öfre-yttre hörnet af sina 

 djurhus, der annars sido-avicularierna hafva sin plats, samt dess- 

 utom har sina mynnings-areor elliptiska, står den så nära C. 

 Peachii, att en utveckling åt detta håll ingalunda kan anses 

 otrolig. Likväl sakna vi direkta observationer härför och upp- 

 taga den sistnämnda såsom en sjelfständig form, emedan en ut- 

 veckling till motsvarande byggnad äfven visar sig på 



Cellularia scahra. 



Det är egentligen först i senaste tider, vetenskapen blifvit 

 gjord uppmärksam på denna art. Van Benedens beskrifning 

 har nemligen länge stått ensam och som det tyckes obemärkt, 

 men senare har Busk gifvit en säkrare karakteristik, supplerad 

 af Ålder, ehuru under ett oriktigt namn, hemtadt från Au- 

 DOUIN, hvars Crisia Delili% som man naturligtvis uteslutande har 

 att bedöma efter Savigny's figur, snarare synes sammanfalla 

 med BusKS Scricpocellaria scrupea. 



Emellertid är arten på detta sätt numera tillräckligt be- 

 stämd, och med hänvisning till de nämnda författarnes beskrif- 

 ningar och figurer hafva vi i detta hänseende föga att tillägga. 

 Den är en mera fullständigt utvecklad Cellularia och framträ- 

 der också i allmänhet uti formförändringar, som mindre afvika 

 från hvarandra. Vi känna derföre ej heller någon så omvex- 

 lande utvecklingsgång för denna som för den föregående arten. 



Redan i dess första djurhus (Tafl. XVII, figg. 27 och 28) 

 se vi en högre fulländning af Chilostom-tjpen, så att man äfven 

 i detta kan igenkänna en Cellularia. Den låga ringformen är . 

 här upprest till ett urnlikt djurhus, med sin nedre del bukigt 

 uppsvälld, men ofvan midten inknipet för att sedermera ånyo 



